ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2026 р.	Справа № 520/6427/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 р. (постановлену суддею Спірідоновим М.О.) в справі № 520/6427/24 за заявою ОСОБА_1 , поданою в порядку ст. 382 КАС України в справі № 520/6427/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_1 з 01.03.2024 р. пенсії у неповному розмірі, з обмеженням її максимальним розміром; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2024 р. згідно з рішеннями Харківського окружного адміністративного суду в справах № 520/10222/21, № 520/5776/22, № 520/10079/23, № 520/17625/23, з урахуванням індексації, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та здійснювати їх виплату у повному розмірі з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» без обмеження їх максимальним та граничним (1500,00 грн.) розміром - без часового обмеження в майбутньому та виплатити утворену заборгованість з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_1 з 01.03.2024 р. пенсії у неповному розмірі, з обмеженням її максимальним розміром; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2024 р. з урахуванням індексації, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» без обмеження розміру індексації максимальним (граничним) розміром 1500 грн., передбаченого п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 р. №185, з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та без обмеження максимальним розміром пенсії з 01.03.2024 р., здійснивши виплату заборгованості, з урахуванням раніше виплачених сум; в іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2024 р. в справі № 520/6427/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено частково, а саме: рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24 скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2024 р. без обмеження розміру індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 р. «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», максимальним (граничним) розміром 1500 грн.; прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено; в іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24 залишено без змін.
05.08.2025 р. до суду першої інстанції надійшла заява позивача в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просив: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом 10 днів з дня отримання ухвали подати звіт про виконання Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24; попередити відповідача про те, що відповідно до ч. 3 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 р. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2025 р. в справі № 520/6427/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 р. в справі № 520/6427/24 скасовано; адміністративну справу № 520/6427/24 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.08.2025 р. в частині встановлення судового контролю, в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 р. задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24, а саме: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати у місячний термін звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24 в повному обсязі.
25.12.2025 р. до суду першої інстанції надійшов звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 р. прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
Не погодившись із ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 р., позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив: ухвалу суду першої інстанції скасувати; відмовити у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом тридцяти днів з дня прийняття постанови Другого апеляційного адміністративного суду подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24 в повному обсязі; попередити відповідача, що відповідно до ч. 10 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до ч. 3 ст. 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституцію України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Позивач вважає, що судове рішення не виконано, оскільки суд не встановив кінцеву дату незастосування обмеження, а відтак відповідач з моменту набрання законної сили рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24 зобов`язаний припинити обмеження виплати пенсії граничною величиною та проводити виплату пенсії у повному розмірі.
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції, відмовити у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24 та зобов`язати відповідача подати новий звіт про виконання рішення суду. 
Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області вчинено дії по виконанню судового рішення у цій справі.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про прийняття звіту відповідача про виконання рішення у цій справі. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. 
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Відповідно до ч. 11 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
У рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Також Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі Сіка проти Словаччини (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006 р., пп. 18 рішення Ліпісвіцька проти України №11944/05 від 12.05.2011 р.).
Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Бурдов проти Росії від 07.05.2002 р., Ромашов проти України від 27.07.2004 р., Шаренок проти України від 22.02.2004 р. зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005 р., та у справі Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009 р.).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 р. у справі Бурдов проти Росії визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".
У рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2011 р. №17-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист (абзац восьмий підпункту 6.3 пункту 6).
Таким чином, розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.
Як вбачається зі змісту поданого відповідачем звіту від 25.12.2025 р., на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24 відповідачем проведено перерахунок пенсії з 01.03.2024 р. з урахуванням індексації, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та без обмеження максимальним розміром.
З наданих до звіту доказів встановлено, що позивачу проведено перерахунок пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24, який підтверджується витягом з пенсійної справи № 2001027559. 
Після проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду в цій справі розмір пенсії позивача без застосування максимального розміру становив 32585,03 грн. Отримання позивачем пенсії в розмірі 32585,03 грн. за період з вересня до грудня 2024 року підтверджено наданими позивачем витягами з АТ "Державний ощадний банк України" про зарахування пенсійних виплат. 
За результатом перерахунку на момент виконання рішення суду загальна сума доплати позивача за період з 01.03.2024 р. по 31.08.2024 р. склала 11732,40 грн., яку обліковано в підсистемі «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ), виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою за № С2566858.
За додатковою відомістю в жовтні 2025 року відповідачем розпочато погашення заборгованості за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24 та виплачено 187,35 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 р., що змінена постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2025 р. в справі № 520/6427/24, змінено спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 нарахованої різниці в пенсії за період з 01.03.2024 р. по 31.08.2024 р. в розмірі 11732,40 грн.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції.
Доводи апелянта про обмеження його пенсій максимальним розміром, що свідчить про невиконання рішення суду в цій справі суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки на виконання рішення суду в цій справі відповідачем сдійснено перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром, а подальше обмеження щодо виплат ОСОБА_1 пенсії здійснювалися Пенсійним фондом на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» № 1 від 03.01.2025 р., у зв`язку з чим позивач звертався до суду з позовами в інших справах.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 р. в справі № 520/6427/24.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 р. по справі № 520/6427/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено 16.03.2026 року