1	Справа № 280/1520/26  2-а/335/81/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року       м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

24.02.2026 позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Піскарьова А.О., через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій просив визнати протиправною та скасувати постанову № 1658 від 04.08.2025, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.02.2026 ОСОБА_1 стала відома інформація про відкриття державною виконавчою службою виконавчого провадження № 80062153, на підставі оскаржуваної постанови від 04.08.2025, яку останній станом на дату звернення з позовом не отримував. ОСОБА_1 до органів ТЦК та СП не викликався, жодної повістки не було вручено як особисто так і за допомогою поштового зв`язку. Крім того, 24.07.2025 позивач самостійно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення своїх персональних даних, де 24.07.2025 ним було пройдено ВЛК. У подальшому 17.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як чоловіку, який виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років. Однак, представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомлялось, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку, більш того позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період до завершення мобілізації. Крім того, в супереч, Інструкції, якою повинні керуватись співробітники ТЦК та СП, ОСОБА_1 не повідомлено про дату, місце і час розгляду справи та не вручено повідомленням про розгляд справи. Разом з тим, навіть за наявності порушеного обов`язку позивачем з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно уточнити персональні дані, то починаючи з 17.07.2024 невчинення позивачем дій, які він був зобов`язаний вчинити у встановлений законом строк, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. За таких обставин саме 17.07.2024 є датою вчинення адміністративного правопорушення. Відтак, з урахуванням вимог ч. 9 ст. 38 КУпАП, граничним строком притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є 17.07.2025. У зв`язку з цим винесення начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 постанови від 04.08.2025 після спливу встановленого законом строку є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Разом з тим, представником позивача зазначено, що відповідно до розширених відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів станом на 25.08.2025 та 17.02.2026, будь-які персональні дані щодо наявності адміністративних правопорушень або притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні. Відтак, позивач був переконаний, що ним не було допущено жодного порушення правил військового обліку, що підтверджується відсутністю таких даних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. При цьому, на момент винесення оскаржуваної постанови, у відповідача були наявні всі актуальні персональні данні, що підтверджується відміткою про уточнення даних 24.07.2025.
Представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 не порушував правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не вчиняв жодного правопорушення, тому вважає, що постанова №1658 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 04.08.2025, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , є протиправною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Крім того, просив судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 02.03.2026 матеріали вищевказаної справи було передано на розгляд Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
26.03.2026 ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Піскарьова А.О., залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі судді, терміном десять днів з дня вручення ухвали.
01.04.2026 через електронну систему «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Піскарьова А.О. надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої долучено до матеріалів справи клопотання про поновлення процесуального строку на звернення із даним позовом.
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 06.04.2026, адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Піскарьова А.О. прийнято до розгляду, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст. ст. 268–272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.
09.04.2026 до суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 Куліченка Є.В. надійшов відзив на позовну заяву у якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що під час складання протоколу № 1658 від 24.07.2025 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ознайомлено з правами та обов`язками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі зі змістом статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 63 Конституції України. Будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило. За результатами розгляду матеріалів справи № 1658 від 24.07.2025 про адміністративне правопорушення за ознаками частини третьої статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесена постанова №1658 від 24.07.2025. Під час складання протоколу №1658 від 24.07.2025 було встановлено, що останню військово-лікарську комісію позивач проходив 23.11.2015 за якою був визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Представник відповідача вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності як порушника законодавства, є законним та обґрунтованим, так як останній не уточнив відомості про стан здоров`я та не пройшов вчасно військово-лікарську комісію. Докази виконання військового обов`язку позивач до суду не надав. На час розгляду адміністративної справи ОСОБА_1 не був діючим військовослужбовцем. Водночас, наявні в матеріалах справи докази не спростовують вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.
13.04.2026 через електронну систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Піскарьова А.О. надійшла відповідь на відзив, з посиланням на те, що доказів того, що було здійснено повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» представником ТЦК не надано. ОСОБА_1 перебував на військовому обліку, до органів ТЦК та СП не викликався, жодної повістки, як особисто так і за допомогою поштового зв`язку ОСОБА_1 вручено не було, що також не заперечується представником ТЦК та СП. ОСОБА_1 станом на дату складання протоколу не було вчинено порушення військового обліку, а відтак не було підстав для примусової доставки до ТЦК та СП.
Разом з тим, при складанні протоколу уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , не було повідомлено ОСОБА_1 , що після складання протоколу про адміністративне правопорушення буде винесено постанову, процедуру отримання копії постанови, порядок та строк її оскарження, також не повідомлено дату розгляду протоколу. Оскільки ОСОБА_1 зі змістом протоколу не погоджувався, про що свідчить відсутність на протоколі особистого підпису позивача, він не міг ознайомитись з датою розгляду справи, а повістки про виклик до ТЦК та СП для розгляду протоколу йому не було надіслано, що також підтверджується відсутність наданих таких доказів відповідачем до відзиву.
Крім того, представником зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо конкретної особи в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, який визначає предмет та межі такого розгляду. Саме протокол є основним процесуальним документом, з яким закон пов`язує ініціювання провадження у справі та притягнення особи до адміністративної відповідальності (за винятком випадків, прямо передбачених законом). Разом з тим, вважає, що постанова №1658 від 04.08.2025 прийнята з порушенням вимог законодавства, оскільки оскаржуваною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, за порушення вимог абзацу 6 пункту 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», разом з тим протокол за порушення ним вимог абзацу 6 пункту 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не складався.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Однак, клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані у справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 04 серпня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 1658 у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Роз`яснено право на оскарження постанови.
В постанові зазначено, що під час загальної мобілізації, громадянин ОСОБА_1 , порушуючи вимоги абзацу 6 пункту 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу», підпункту 10-1 пункту 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, пункту 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» будучи зобов`язаним з дня набрання чинності Указу Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження протягом 60 днів починаючи з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року включно, не в повному обсязі уточнив свої персональні дані, а саме відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.
З тексту оскаржуваної постанови слідує, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , встановив, що останній скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП та постановив накласти на останнього стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн., однак в оскаржуваній постанові не наведено зміст документів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , а лише перелічені положення нормативно-правових актів.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів та посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або ж необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, як передбачено у ст. 210 КУпАП, за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку настає адміністративна відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За ст. 235 КУпАП, ТЦК та СП розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. ст. 210, 210-1 та 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або ж Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені ТЦК та СП розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення мають право керівники ТЦК та СП.
Зі змісту спірної постанови вбачається, що позивача фактично притягнуто до відповідальності за порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII.
Так, у позовній заяві позивач, зокрема, звертав увагу на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього відбувся без його належного повідомлення про такий розгляд.
Відповідно до статей 210, 210-1, 211, 235, 257, 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення та з метою визначення процедури складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та псуванням або недбалим зберіганням зазначеними особами військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), яке спричинило їх втрату, Наказом Міністерства оборони України від 01 січня 2024 року N 3 затверджено Інструкцію зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Вказана Інструкція набрала чинності 15 лютого 2024 року.
Пунктом 2 розділу І Інструкції передбачено, що уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції, протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, щодо особи, яка не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику.
Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Інструкції, складений протокол та матеріали про адміністративне правопорушення формуються у справу про адміністративне правопорушення (далі - справа).
У випадках, зазначених в абзаці другому пункту 1 цього розділу, справа формується без протоколу.
Справа прошивається і нумерується за аркушами. Справа містить титульний аркуш, на зворотному боці якого оформлюється опис документів, що містяться в справі за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції.
Кожен документ у справі про адміністративне правопорушення повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достатню інформацію щодо вчиненого адміністративного правопорушення та відповідати вимогам законодавства.
Згідно з пунктом 9 розділу ІІ Інструкції, матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 4) (далі - постанова) (пункт 10 розділу ІІ Інструкції).
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками тощо.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Відповідно до ст. 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
У силу ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
При цьому, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто виключно у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Тобто, має бути сукупність умов - підтвердження своєчасного сповіщення про місце і час розгляду справи і відсутність клопотання порушника про відкладення її розгляду.
Як передбачено у ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Отже, саме на відповідача як орган, який уповноважений розглядати справи про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 210 КУпАП покладено обов`язок щодо встановлення всіх фактичних обставин і дотримання процедури розгляду визначеної нормами ст. 278 КУпАП.
У постанові від 31 березня 2021року у справі №676/752/17 Верховний Суд наголосив, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, серед іншого, передбачені відносно розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 21 березня 2019 року у справі №489/1004/17, від 30 січня 2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 6 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а.
Судом встановлено, що у даному випадку, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без повідомлення позивача у належний спосіб та порядку, встановлений процесуальним законодавством, про розгляд адміністративної справи, що в силу приписів ч.1 ст.268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.
Тобто, відповідачем позбавлено позивача прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.
Крім того, у матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчили б про роз`яснення позивачу його прав, визначених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, під час розгляду відповідачем безпосередньо справи про адміністративне правопорушення.
У свою чергу, зазначені процедурні порушення (розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату її розгляду) є самостійними та безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.08.2022р. у справі №683/743/17, від 21.05.2020р. у справі №286/4145/15-а, від 17.06.2020р. у справі № 712/10440/16-а та від 30.09.2019р. у справі №591/2794/17.
Проте, наразі, відповідачем належних та допустимих доказів щодо своєчасного і реального повідомлення позивача про дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення до суду не надано.
При цьому, суд бере до уваги доводи представника позивача, що навіть за умови порушеного обов`язку позивачем з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно уточнити персональні дані, то починаючи з 17.07.2024 невчинення позивачем дій, які він був зобов`язаний вчинити у встановлений законом строк, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. За таких обставин саме 17.07.2024 є датою вчинення адміністративного правопорушення. 
Відтак, з урахуванням вимог ч. 9 ст. 38 КУпАП, граничним строком притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є 17.07.2025. У зв`язку з цим винесення начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 постанови від 04.08.2025 після спливу встановленого законом строку є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
За правилами ст. ст. 9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст. 90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано відповідачем при розгляді справи.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Отже, КАС України, встановлено вичерпний перелік рішень суду, які він уповноважений постановити за результатами розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, що унеможливлює задоволення позову в частині визнання постанови протиправною, а тому в цій частині позову слід відмовити.
За вищезазначених обставин суд вважає, що постанову №1658 від 04 серпня 2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП винесено без достатніх для того підстав, тому вона є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
При цьому, матеріали справи не містять доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 532,48 грн.
Керуючись ст. ст. 77, 139, 205, 211, 217, 241-246, 250, 251, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 1658 від 04 серпня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на  ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 гривень.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з  ІНФОРМАЦІЯ_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок.
Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 17 квітня 2026 року.

Суддя Н.І. Рибалко