Справа № 307/1599/26	

Провадження № 3/307/456/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року          м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №339713 від 25.03.2026 року вбачається, що 24 березня 2026 року близько 20 год. 30 хв. прикордонним нарядом "Контрольний пост" на напрямку №254 прикордонного знаку на відстані 400 метрів від державного кордону в межах прикордонної смуги (територія Тячівського району Закарпатської області), було виявлено та затримано транспортний засіб "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який не виконав неодноразову законну вимогу лейтенанта ОСОБА_2 , який виконував обов`язки в прикордонному наряді "Контрольний пост", із завданням контролю за дотриманням правил прикордонного режиму, шляхом зупинки і перевірки транспортних засобів і документів, відмовився надати транспортний засіб для огляду, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року, п. 11 Положення про прикордонний режим затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998 року №447, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
Згідно ч. 2 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.
Пунктом 11 Положення про прикордонний режим затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998 року №447 визначено, що з метою виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та незаконною міграцією у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району, уповноважені особи Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону мають право відповідно до Законів України "Про Державну прикордонну службу України" та "Про дорожній рух" у разі потреби зупиняти та оглядати транспортні засоби. Зупинка транспортного засобу здійснюється: уповноваженими особами органів Національної поліції - у встановленому порядку; уповноваженими особами Державної прикордонної служби, а також членами громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону: наземного - із застосуванням диска з червоним світлоповертачем або рукою, що вказує на цей транспортний засіб; водного - сигналами відповідно до Міжнародного зводу сигналів (лоції Чорного та Азовського морів на води України) або місцевих правил плавання для малих, спортивних суден і водних мотоциклів та використання засобів для розваг на воді. Водій (капітан, судноводій) повинен зупинити транспортний засіб у місці, на яке йому буде вказано, з дотриманням правил зупинки, а також: подати для перевірки документи, що посвідчують особу водія (капітана, судноводія) і пасажирів (членів екіпажу), та реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил - технічний талон); дати можливість оглянути транспортний засіб і перевірити номери його агрегатів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинененні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не визнав. Пояснив, що того критичного дня, він їхав до магазину в м. Тячів та при в`їзді в місто Тячів на блок-посту працівники прикордонної служби попросили надати документи, а також надати для огляду транспортний засіб, на що він погодився та просив дочекатися свого адвоката, оскільки з законами він не обізнаний. Працівники прикордонної служби сказали, що потрібно проїхати до РТЦК для перевірки обставин щодо перебування його у розшуку та постановки на військовий облік і заблокували рух його транспортного засобу. Потім, його попередили, що невиконання вимог щодо надання транспортного засобу для огляду, буде наслідком складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП. Ствердив, що транспортний засіб був наданий для огляду працівникам прикордонної служби, так як всі вікна і багажне відділення автомобіля були вікриті. Вказує, що жодної непокори вимогам працівників прикордонної служби він, не вчиняв.
Захисниця за довіреністю, особи відносно якої складений протокол про адміністративне павопорушення, ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що як вона під`їхала до місця зупинки вказаного транспортного засобу, такий був безперешкодно наданий для огляду працівникам прикордонної служби. Просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 , складу адміністратвиного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Рязанової А.М., розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 185-10 КУпАП України передбачено, що адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
З письмових пояснень працівника прикордонної служби ОСОБА_4 від 24.03.2026 року вбачається, що 24 березня близько 20 год. 30 хв. перебував у прикордонному наряді «Контрольний пост» в межах прикордонної смуги, ним було зупинено транспортному засобі марки «Мерседес» р/н « НОМЕР_3 » під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час перевірки документів та з метою виконання вимог чинного законодавства України щодо здійснення огляду транспортних засобів у межах прикордонної смуги, водій на законну вимогу надати транспортний засіб для огляду, відмовився виконати законну вимогу військовослужбовця ДПСУ, про можливі правові наслідкі відмови громадянина було попереджено, однак він своєї позиції не змінив, в подальшому даного громадянина було затримано складом прикордонного наряду «Контрольний пост».
Так, підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.
Як вбачається з вищезазначеного протоколу ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
З положень частини 1 статті 185-10 КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону даного правопорушення, серед іншого, складає злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби, при виконанні ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Тобто, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, необхідно встановити у її діях сукупність таких обставин: 1) факт злісної непокори; 2) наявність законного розпорядження чи вимоги працівника Державної прикордонної служби; 3) виконання таким працівником службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законному розпорядженню лейтенанта ОСОБА_4 під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме не надав для огляду транспортний засіб.
Однак, з наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього доказів неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
Обставини викладені, як у протоколі про адміністративне правопорушення так і поясненнях працівника прикордонної служби, у повній мірі спростовуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписами, якими відображено виконання ОСОБА_1 вимоги щодо надання для огляду керованого ним транспортного засобу, що виключає наявність у його діях інкримінованого йому адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП.
Оцінюючи в сукупності протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №339713 від 25.03.2026 року та долучені до нього матеріали справи, а також покази ОСОБА_1 та його представника, у яких вказано, що жодної непокори ОСОБА_1 працівникам прикордонної служби не вчиняв та беззаперечно погодився надати для огляду транспортний засіб, суд приходить до висновку про те що злісна непокора законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язкі ОСОБА_1 , не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення такої непокори. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.
Слід зазначити, що сама по собі вимога ОСОБА_1 про залучення ним для проведення огляду транспортного засобу , адвоката є ні чим іншим, як реалізацією гарантованих Конституцією України права на правову допомогу та не може бути розцінена, як непокора законній вимозі праціника Державної прикордонної служби. 
Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.
Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя     М.М. Бряник