Справа№ 718/919/26
Провадження№ 3/718/109/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2026 р.  м. Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Скорейко В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з УПП в Чернівецькій області ДПП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.5 ст. 126 КУпАП, за участю ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Гінгуляка Ю.В., - 

В С Т А Н О В И В : 

ОСОБА_1 24.03.2026 о 09 год. 25 хв. в с. Оршівці на автодорозі Н-10, 204 км. повторно протягом року керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
В судовому засідання ОСОБА_1 пояснив, що 24.03.2026 разом із колегою ОСОБА_2 виїхали з м. Чернівці в м.Снятин по компресори для автомобільних кондиціонерів. Керував автомобілем ОСОБА_3 . Приблизно о 9 год. ОСОБА_3 з хлопцем на ім`я ОСОБА_4 поїхали в м. Коломия по решту запчастин. Приблизно о 09:30 год. до ОСОБА_1 зателефонував батько та попросив привезти ліки від цукру в с. Дубівці, оскільки він не додзвонився до лікарні. ОСОБА_1 не зміг знайти іншого водія і, з метою недопущення впадання батька в інсулінову кому, вирішив самостійно доставити йому ліки. На стаціонарному посту в с. Оршівці був зупинений поліцейським, однак нічого йому не повідомив при ситуацію з батьком, лише просив не складати протокол про адміністративне правопорушення. Під час складання адміністративних матеріалів під`їхав його товариш, який і відвіз ліки батьку. Вважає, що діяв у стані крайньої необхідності, тому просить закрити справу. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Гінгуляк Ю.В. клопотав долучити письмові докази та закрити провадження у справі у зв`язку із вчиненням дій ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності. 
Суд дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_5 , дійшов до наступного висновку.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.2.1 а ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частина 4 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
За ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідальність особи наступає у випадку повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. 
Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що 24.03.2026 роботодавець відрядив його та ОСОБА_1 в м. Снятин по запчастини до кондиціонерів. У Снятині всього необхідного не було, тому свідок з іншим чоловіком поїхав в м. Коломия по решту запчастин, а ОСОБА_1 залишився у Снятині. Після повернення з ОСОБА_6 свідку зателефонував ОСОБА_1 та попросив відвезти ліки батькові з блокпоста в с.Дубівці. Свідок доставив інсулін батькові ОСОБА_1 в с. Дубівці, і в його присутності батько ввів собі інсулін. 
З письмових пояснень ОСОБА_7 – батька ОСОБА_1 - встановлено, що 24.03.2026 він поїхав в с. Дубівці купити саджанці яблуні. Йому раптово стало погано, показник глюкози в крові зріс до 17 мілімоль, а дозу інсуліну він забув взяти із собою. У швидку не зміг додзвонитися, після чого зателефонував до сина ОСОБА_8 , у якого шприц-ручка з дозою інсуліну виявилася при собі, та попросив терміново її привезти. Через 5-10 хв. син передзвонив та повідомив, що виїжджає з м.Снятин, однак шприц-ручку привіз його колега по роботі – ОСОБА_9 . 
З документів, долучених до справи за клопотанням захисника Гінгуляка Ю.В., (виписки з мед карти хворого № 749, № СК-130524/3962, рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи) встановлено, що ОСОБА_7 хворіє на діабет ІІ типу. 
Також судом досліджено зібрані поліцейськими докази у справі - протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 622727 від 24.03.2026, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6887867 від 22.03.2026 за ч. 4 ст.126 КУпАП щодо ОСОБА_1 , довідки ВАП УПП про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія та повторність вчиненого порушення, постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.12.2025, якою ОСОБА_1 , позбавлено права керування транспортними засобами на один рік, яка постановою Чернівецького апеляційного суду від 22.01.2026 залишена без змін, відеозапис export-pfbr0 та письмові поясненнями самого ОСОБА_1 від 24.03.2026.
З відеозапису – файл export-pfbr0 – встановлено, що водій ОСОБА_1 жодного разу не повідомляв поліцейському на місці зупинки про важкий стан батька та необхідність доставки йому дози інсуліну, хоча заявлена стороною захисту підстава для закриття провадження у справі – крайня необхідність – мала б існувати саме в момент вчинення правопорушення і бути його причиною. У своїх письмових поясненнях від 24.03.2026 ОСОБА_1 також нічого не говорить про стан крайньої необхідності. 
За таких обставини підстав визнавати дане діяння вчиненим у стані крайньої необхідності за результатами дослідження всіх доказів в їхній сукупності судом не встановлено, тому покази свідка ОСОБА_5 та позицію сторони захисту суд оцінює критично через їх не підтвердження іншими доказами у справі та визнає ОСОБА_1 винним у порушенні п. 2.1 а ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч 5 ст 126 КУПАП, - повторному протягом року керуванні транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 33 КпАП України, суд при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який просив закрити провадження справі, а також враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд доходить висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення  ОСОБА_1 нових правопорушень в майбутньому, необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення, в межах санкції ч.5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки він належить іншій особі – ОСОБА_10 . 
Відповідно до ч 2-4 ст 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. 
Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується не відбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті. 
Тому ОСОБА_1  до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за цією постановою необхідно приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 9 місяців 28 днів за постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.12.2025 року (справа № 727/13105/25) з урахуванням вимог ч 4 ст. 291 КУпАП. 
Відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605, 60 грн.
На підставі ч. 5 ст. 126 КУпАП та керуючись статтями 40-1, 245, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.
На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років за цією постановою приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 9 місяців 28 днів за постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.12.2025 року (справа № 727/13105/25) та остаточно призначити йому додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років 9 місяців і 28 днів.
Вважати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавленим права керування транспортними засобами строком на 5 років 9 місяців і 28 днів після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. 
Стягнути із  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 605 гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що відповідно до вимогст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд.

Суддя Василь Скорейко