Єдиний унікальний номер: 379/195/26 
Провадження № 1-кп/379/29/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року	м.Тараща	

Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
за участю:
прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, під час підготовчого судового засідання, в залі суду м. Тараща Білоцерківського району Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026111290000021 від 20.01.2026 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина росії, уродженця с. Степне Городищенського району Волгоградської області, росія, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, –
ВСТАНОВИВ:
Так, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
Так, 19.01.2026 близько 16 годин ОСОБА_5 , повертаючись до місця свого проживання та проходячи по АДРЕСА_1 , поряд з будинком № 77 помітив легковий автомобіль марки «AUDI» моделі «80», д.н.з. НОМЕР_1 , у якому були привідкриті задні ліві двері та в цей час у нього виник умисел на вчинення крадіжки з вказаного автомобіля.
Скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, ОСОБА_5 відчинив задні ліві двері вказаного автомобіля, де виявив бензопилу марки «SHTIL MS 230», яка належить ОСОБА_6 , після чого у нього виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення вказаної бензопили.
Відразу після цього, реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, достовірно знаючи, що на території України, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, дію якого неодноразово продовжено, в умовах воєнного стану, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив задні ліві двері автомобіля та шляхом вільного доступу таємно викрав з автомобіля бензопилу марки «SHTIL MS 230» вартістю 10079,30 грн. (десять тисяч сімдесят дев`ять гривень 30 копійок).
Після цього, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, із місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду, у розмірі 10079,30 грн. (десять тисяч сімдесят дев`ять гривень 30 копійок).
Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. 
05.02.2026 потерпілий ОСОБА_6 надав згоду на укладання між обвинуваченим та прокурором угоди про визнання винуватості, оскільки матеріальну шкоду відшкодовано та претензій матеріального характеру до ОСОБА_5 не має.
05 лютого 2026 року між начальником Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, в якій сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участю сторін угоди (ч.2 ст.474 КПК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє та відмовляється від прав, визначених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав вину у пред`явленому йому обвинуваченні, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання. Зазначив, що угоду укладав добровільно, без будь-якого примусу, погроз чи обіцянок.
Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_4 вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, та призначити узгоджене сторонами покарання. 
Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, про місце, дату та час проведення засідання повідомлений належно, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить суд розглянути угоду яку він підтримує.
Суд, заслухавши думку прокурора, який наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, і його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, - не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання із застосуванням звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. 
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді особистого зобов`язання.
Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні. 
Долю речових доказів вирішити відповідно ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 371, 374, 474, 475 КПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 05 лютого 2026 року між начальником Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №12026111290000021 від 20.01.2026.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.
Речові докази: бензопилу марки «SHTIL MS 230», яку передано на зберігання потерпілому – залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. 

Суддя Таращанського  районного суду Київської області	  ОСОБА_8