ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
 
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
 
вул. Івана Ступака, 25, м. Фастів, Київська область, 08500, тел. (04565) 6-17-89, 
e-mail: inbox@fs.ko.court.gov.ua, web: https://fs.ko.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 26539699

2/381/699/26
381/40/26 
Рішення
Іменем України

17 квітня 2026 року Фатівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Папруга А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

Встановив:

06 січня 2026 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов позов акціонерного товариства «Перший український міжнародник банк» (далі, АТ «ПУМБ», позивач) до ОСОБА_2 (далі, відповідачка) про стягнення заборгованості.
Позов поданий представницею позивача з використанням системи «Електронний суд».
Зі змісту заявлених позовних вимог слідує, що між сторонами спору були укладеними два кредитних договори – кредитний договір № 200324829765 від 19 березня 2024 року, а також кредитний договір від 19 березня 2024 року № 1025013136.
Сума кредиту за першим договором – 3 000 гривень, за другим договором – 75 000 гривень. 
Позивач стверджує про неналежне виконання відповідачкою, як позичальницею умов зазначених вище договорів, внаслідок чого винила заборгованість:
1.За договором № 200324829765 від 19 березня 2024 року – 4 427,82 гривні, з них: 3 000 гривень – заборгованість за кредитом, 1 427,82 гривні – заборгованість за процентами; 
2.За договором № 1025013136 від 19 березня 2024 року – 68 749,68 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 9,19 гривень – заборгованість за процентами, 27 028,50 гривень – заборгованість за комісією. 
Загальний розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідачки за кредитним договорами становить 100 215,19 гривень. 
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2026 року відрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду з викликом учасників провадження.
Судове засідання неодноразово було відкладеним за клопотаннями відповідачки, в подальшому, 10 квітня 2026 року представницею відповідачки були подані додаткові письмові пояснення.
Зі цього документу слідує, що відповідачка визнає позовні вимоги частково, зокрема, не заперечує обставин щодо укладення кредитних договорів та отримання коштів в борг на умовах, що в них визначені.
Відповідачка визнає розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами за договором № 200324829765 від 19 березня 2024 року.
Разом із тим, вважає, що відсутні підстави для стягнення платежів за комісією за договором № 1025013136 від 19 березня 2024 року, а розмір сплачених нею платежів підлягає врахування в рахунок зменшення тіла кредиту та нарахованих процентів, тому залишок заборгованості за цим договором складає 59 169,45 гривень.
Крім того, представницею відповідачки акцентовано увагу, що станом на дату розгляду справи судом актуальним прізвищем відповідачки є « ОСОБА_3 », а не « ОСОБА_4 », як зазначено в наданих суду документах.
В судове засідання, призначене на 10 квітня 2026 року, сторони спору та їхні представники не з`явились, були повідомлені належним чином. Представник позивача в прохальній частині позову зазначив про проведення судового засідання без його участі, відповідачка та її представниця причини неявки не повідомили.
В силу приписів частини 1 статті 223 ЦПК України, суд проводить розгляд справи без участі зазначених вище осіб, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, у відповідності до приписів статті 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення було відкладеним до 17 квітня 2026 року до 11 години 30 хвилин.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 було підписано заяву № 1025013136 від 19 березня 2024 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а. с. 19-23).
В заяві погоджено виникнення для відповідачки, як позичальниці двох типів зобов`язань: 1. Внаслідок встановлення для відповідачки кредитного ліміту у сумі 3 000 гривень на її поточний рахунок НОМЕР_1 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 42,36 % річних (розділ 1 заяви); 2. Внаслідок надання відповідачці кредиту на споживчі цілі у сумі 75 000 гривень строком 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,22 %, розмір процентної ставки 0,01 % річних, тип процентної ставки – фіксована.
До позовної заяви долучено публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а. с. 29-42).
Зазначений документ не підписаний відповідачкою, доказів ознайомлення позичальниці саме з такою редакцією публічної пропозиції матеріали справи не місять.
До матеріалів справи долучена платіжна інструкція від 19 березня 2024 року на суму 75 000 гривень (а. с. 49)
Відповідачкою обставини підписання заяви № 1025013136 від 19 березня 2024 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб погодження кредитного ліміту на суму 3 000 гривень і його подальшого використання, а також отримання 75 000 гривень в боргу на умовах строкового та оплатного користування не заперечуються.
До матеріалів справи долучені розрахунки заборгованості за зобов`язаннями, що виникли внаслідок встановлення та використання кредитного ліміту та зобов`язаннями, що виникли внаслідок отримання відповідачкою споживчого кредиту (а. с. 50-52, 53-54).
Згідно з зазначеним розрахункам, заборгованість відповідачки, що виникла внаслідок використання коштів в межах визначеного кредитного ліміту становить 4 427,82 гривні, з них: 3 000 гривень – тіло кредиту, 1 427,82 гривні – проценти (а. с. 53-54).
Відповідачка зазначену заборгованість визнає.
Згідно з вище вказаним розрахунком, заборгованість відповідачки за споживчим кредитом (наданим у відповідності до розділу 2 заяви) складає: 68 749,68 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 9,19 гривень – заборгованість за процентами, 27 028,50 гривень – заборгованість за комісією (а. с. 50-52).
Зі змісту цього розрахунку слідує, що позивачем визнаються обставини щодо часткової оплати відповідачкою заборгованості за споживчим кредитом.
Зокрема, позивачем визнається сплата заборгованості відповідачкою за тілом кредиту у сумі 6 250,32 гривні, процентів у сумі 1,78 гривень, платежів за комісією на суму 3 330 гривень.
Відповідачка нараховану позивачем заборгованість визнає частково.
Зокрема, відповідачка не визнає правомірність нарахування заборгованості за комісією, а здійснені нею платежі, в тому числі і в рахунок оплати комісії, просить зарахувати для погашення заборгованості за тілом кредиту і процентами.
До матеріалів справи також долучена виписка про рух коштів з рахунком (а. с. 55-56).
Встановивши зазначені обставини справи, суд вважає, що правовідносини сторін спору урегульовані наступними правовими нормами.
Суд вважає, що спірні правовідносин сторін урегульовані положеннями ЦК України та Законом України «Про споживче кредитування».
Зокрема, згідно приписів пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно приписів частини 1, 2, 4 статті 201 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Згідно приписів частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно приписів частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно приписів абзацу 1, 2 частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно приписів частини 2 цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно приписів частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Зміст процитованих вище правових норм свідчить про те, що правочин, в тому числі й договір, є законодавчо визначеною підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.
Формою правочину є усна, або письмова, специфічним видом якої є електронна форма правочину.
При цьому, для дотримання письмової, в тому числі й електронної форми правочину, є наявність підпису сторін.
Далі, згідно приписів частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно приписів частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно приписів частини 2 статті 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно приписів абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно приписів частини 1 статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Далі, згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи зміст наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем у справі надані належні та допустимі докази щодо укладення договору у спосіб, передбачений ЦК України та погодження істотних умов цього договору.
Тому, з урахуванням презумпції правомірності правочину та відсутності в суду даних про його нікчемність, суд приходить до висновку, що кредитний договір, що містить положення щодо встановлення кредитного ліміту та надання споживчого кредиту, був укладений та він є регулятором спірних правовідносин сторін.
Далі, згідно приписів частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно приписів частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики.
Згідно приписів частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно приписів частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Далі, згідно приписів частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Тому, за відсутності відомостей щодо повного і своєчасного погашення заборгованості за договором, суд погоджується з доводами відповідача, про існування підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту і процентами, яка виникла внаслідок використання відповідачкою встановленого кредитного ліміту, а також заборгованості та тілом кредиту і процентами, яка виникла за договором про надання споживчого кредиту.
При цьому, аналізуючи питання наявності підстав для стягнення заборгованості за нарахованою комісією, суд виходить з наступного.
Так, як зазначалося вище, в пункті 6 розділу 2 заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 19 березня 2024 року передбачено нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості – 2,22 % (а. с. 20).
Аналізуючи цей пункт заяви, суд звертає увагу, що не зазначений перелік послуг, за який передбачається нарахування комісії та не вказано, чи нарахування комісії за цією ставкою здійснюється одноразово чи періодично.
Отже, суд констатує, що до матеріалів справи не надано доказів того, за які саме послуги передбачено нарахування щомісячної комісії.
Далі, згідно приписів абзацу 2 частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних відносин) передбачалось включення до загальних витрат за споживчим кредитом комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Суд не заперечує можливість нарахування комісії, як такої, однак стверджує про те, що в кредитному договорі чи в інших документах, підписаних позичальником, як споживачем, має бути деталізований вид та перелік послуг за які передбачено нарахування комісії.
При цьому, Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Згідно правової позиції, висловленої в Постанові ВП ВС від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, підтримано висновки КСУ з приводу того, що споживач є слабшою стороною.
Далі, в межах цієї цивільної справи суд вважає, що до спірних правовідносин може бути застосованим принцип Contra proferentem, а зміст укладеного сторонами спору кредитного договору повинен тлумачитись проти того, хто запропонував відповідну редакцію договору.
Оскільки редакція договору запропонована банком, як кредитодавцем, саме він повинен нести ризики, що пов`язані з нечіткими та неповними формулювання, викладеними в договорі.
Відтак, не зазначення в договорі виду та переліку послуг, за які передбачено нарахування комісії, покладає на банк виправданий ризик неможливості стягнення зазначених сум у випадку порушення позичальником умов договору.
Далі, згідно правової позиції, висловленої у Постанові ВС від 31 серпня 2022 року пл. справі № 202/5330/19, не зазначення в кредитному договорі додаткових та супутніх послуг за які може бути нарахованою комісія, призводить до неможливості стягнення заборгованості за платежами з комісії в примусовому порядку.
Також, про неправомірність нарахування АТ «ПУМБ» комісії за обслуговування кредитної заборгованості неодноразово вказував Київський апеляційний суд, для прикладу наводиться правова позиція, висловлена у Постанові від 05 лютого 2025 року по справі № 758/13272/23.
Наразі, зазначена правова позиція послідовно підтримується в судовій практиці Київського апеляційного суду. Зокрема, про нікчемність умов кредитних договорів, укладених з АТ «ПУМБ», якщо в кредитних договорах не деталізований перелік супутніх та додаткових послуг за які нараховуються комісія, вказано в Постановах Київського апеляційного суду від 26 червня 2025 року по справі № 759/25392/23, від 04 лютого 2025 року по справі № 758/13768/23, від 29 квітня 2025 року по справі 760/17947/23, від 16 січня 2026 року по справі № 382/1980/24.
Додатково, суд зазначає, що подібні за змістом висновки щодо відсутності підстав для нарахування та стягнення комісії у випадку не зазначення переліку супутніх та додаткових послуг, за які передбачено нарахування комісії, висловлені Постанові Київського апеляційного суду від 11 березня 2026 року по справі № 370/3483/24, в Постанові Сумського апеляційного суду від 29 січня 2026 року по справі № 592/19276/24 та в Постанові Черкаського апеляційного суду від 22 січня 2026 року по справі № 708/776/25. 
Отже, суд констатує, що в даному випадку підстави для стягнення заборгованості за комісією відсутні.
Суд в цьому випадку не бере до уваги публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, так як наданий до суду примірник документу не підписаний відповідачкою, як позичальницею, також не надано доказів того, що саме ця редакція документу була надана їй для ознайомлення.
Далі, суд зазначає, що згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, відповідачкою в рахунок погашення заборгованості за комісією було сплачено 3 330 гривень (а. с. 52).
Тому, суд вважає, що на вказану вище суму підлягає зменшенню розмір заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами за споживчим кредитом.
Так, заявлений до стягнення позивачем розмір заборгованості за тілом споживчого кредиту – 68 749,68 гривень, за процентами – 9,19 гривень.
Внаслідок зменшення цих сум на 3 330 гривень, сплачених відповідачкою, як платежі за комісію, залишок заборгованості за тілом кредиту складатиме 65 428,87 гривень – залишок заборгованості за тілом кредиту, 0 гривень – залишок забарності за процентами.
Отже, розмір заборгованості за споживчим кредитом, наданим згідно із розділом 2 заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування становить: 65 428,87 гривень.
Далі, як зазначалося вище, заборгованості відповідачки, що виникла внаслідок використання кредитного ліміту становить 4 427,82 гривні, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000 гривень, 1 427,82 гривень – заборгованість за процентами.
Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 69 856,69 гривень (65 428,87 гривень + 4 427,82 гривні).
Далі, в силу приписів статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки та користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені на 70 %, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 1 695,68 гривень (2 422,40 гривні х 70 %).
Враховуючи наведене вище, керуючись приписами статті 11, 16, 201, 204, 205, 207, 610, 611, 626, 629, 638, 640, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, статті 4, 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, -
Ухвалив:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Перший український міжнародник банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший український міжнародник банк» 69 856,69 гривень, що включає: 65 428,87 гривень – заборгованість за тілом кредиту в межах правовідносин щодо надання споживчого кредиту згідно розділу 2 Заяви № 1025013136 від 19 березня 2024 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; 3 000 гривень – заборгованість за тілом кредиту, що виникла внаслідок використання кредитного ліміту згідно розділу 1 Заяви № 1025013136 від 19 березня 2024 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та 1 427,82 гривень – заборгованість за процентами, що виникла внаслідок використання кредитного ліміту згідно розділу 1 Заяви № 1025013136 від 19 березня 2024 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
В іншій частині заявлених позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший український міжнародник банк» 1 695,68 гривень, як компенсацію понесених позивачем витрат зі сплати судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», код ЄДРПОУ 14282829, місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Самуха В.О.