Справа № 303/1556/17

П О С Т А Н О В А
Іменем України

02 квітня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В. 
суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.
з участю секретаря судового засідання: Ормош О.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2025 року, повний текст якої складено 22 вересня 2025 року, постановлену головуючим суддею Заболотний А.М., в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

встановив:

У вересні 2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду де стягувачем є ОСОБА_2 , а заінтересованою особою Відділ державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Заява обґрунтована тим, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.06.2019 з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн, починаючи з 21.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 
13.08.2019 на виконання вищевказаної постанови Закарпатського апеляційного суду було видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Та постановою державного виконавця Лешко В.О. від 23.09.2019 було відкрито виконавче провадження ВП №60111448 з виконання виконавчого листа від 13.08.2019. 
Однак, починаючи з березня 2022 року донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає з матір`ю ОСОБА_2 , а проживає з батьком ОСОБА_1 . Малолітня донька знаходиться на повному утриманні батька, отримує найкраще медичне забезпечення, забезпечена усім необхідним для належного її розвитку. Натомість, мати жодним чином не приймає участі у матеріальному забезпеченні своєї доньки. За час проживання дитини з батьком мати самоусунулася від виконання своїх обов`язків. 
Незважаючи на те, що з березня 2022 року та по теперішній час, малолітня дитина знаходиться на повному утриманні батька, він надалі продовжує сплачувати аліменти і вважає, що таке стягнення аліментів не ґрунтується на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Стягнення з особи аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з такою особою та перебуває на її утриманні, суперечить положенням ст. 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Таким чином ОСОБА_1 вважає, що наявні всі правові підстави для визнання виконавчого листа, виданого 13.08.2019 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області на виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 06.06.2019 року по справі № 303/1556/17 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.03.2017 і до досягнення нею повноліття, таким, що не підлягає виконанню, на підставі положень ст. 432 ЦПК України.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вказану ухвалу та задовольнити заяву. 
Вказує, що відповідно до ст. 180, 181, 183 СК України, аліменти стягуються з того з батьків з ким дитина не проживає. Оскільки наразі донька проживає з ним, в тому підстав для стягнення з нього аліментів немає. 
Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України, виконавчий документ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, якщо обов`язок боржника відсутній у зв`язку зі зміною обставин. 

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як зазначено в статтях 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 

Судом встановлено, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.06.2019 визначено місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
На виконання зазначеної постанови Закарпатського апеляційного суду 13.08.2019 року було видано виконавчий лист.
Відповідно до постанови державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Лешко В.О. від 23.09.2019 було відкрито виконавче провадження ВП № 60111448.
З розрахунку заборгованості по аліментам № 60111448 від 02.07.2025 року встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на червень 2025 року становить 20000,00 грн.
Згідно з актом оцінки потреб сім`ї (початок 23.09.2022 року, завершення 03.10.2022 року), батько ОСОБА_1 з 05.03.2022 року не повернув дитину ОСОБА_4 матері за місцем постійного проживання.
З акту обстеження умов проживання дитини від 02.05.2025 року, вбачається, що більшу частину свого життя дівчинка проживає з батьком та перебуває на його одноосібному утриманні.
Відповідно до висновку щодо цільового витрачення аліментів на дитину від 14.10.2024 року дитина ОСОБА_4 фактично проживає разом з батьком. Одержувач аліментів до липня 2023 року забезпечувала потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить менше двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Нецільового витрачання аліментів не виявлено.
Також судом встановлено, що між батьками дитини ОСОБА_4 на цей час відбуваються численні судові процеси щодо визначення місця проживання дитини та, відповідно, обов`язку її утримання.

За змістом ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Таким чином до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.
Закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Проживання дитини з батьком, як і добровільна матеріальна допомога на утримання дитини, не звільняє боржника від обов`язку матеріально утримувати свою дитину на підставі судового рішення (виконавчого листа).
Згідно вимог статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Частиною 4 ст. 273 ЦПК України визначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.
Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка може бути підставою для припинення стягнення аліментів на утримання дитини або звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів.
При цьому таке питання підлягає вирішенню шляхом пред`явлення зацікавленою особою відповідного позову.

Обставини, на які посилається заявник, як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, підлягають доведенню шляхом пред`явлення ним позову про звільнення від сплати аліментів, зміну розміру аліментів, та не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.
За вказаних обставин, підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у розумінні вимог ст. 432 ЦПК України немає. 
А тому колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлення з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Отже, апеляційний суд, керуючись положенням статті 375 ЦПК України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.
За встановлених обставин та керуючись нормами статей 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд 

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2025 року щодо відмови у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 08 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач: 

Судді: