ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/40509/25 Головуючий у 1 інстанції: Марич Є.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.
Суддів Кузьмишиної О.М.
Ключковича В.Ю.
За участю секретаря Данилюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТТРЕЙД» арбітражного керуючого Ковальчука Миколи Миколайовича на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТТРЕЙД» арбітражного керуючого Ковальчука Миколи Миколайовича до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТТРЕЙД» арбітражний керуючий Ковальчук Микола Миколайовича звернувся до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
18 вересня 2025 року до Київського окружного адміністративного суду від відповідача - Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду.
11 листопада 2025 року до Київського окружного адміністративного суду від позивача - ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТТРЕЙД» арбітражного керуючого Ковальчука Миколи Миколайовича надійшли заперечення на заяву Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про залишення позовної заяви без розгляду.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із даним позовом. Задоволено заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Залишено без розгляду адміністративний позов, що розглядався у межах справи за №320/40509/25
Не погодившись з рішенням суду, позивач - ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТТРЕЙД» арбітражного керуючого Ковальчук Микола Миколайовича з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
30 грудня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
14 січня 2026 року до суду апеляційної інстанції від позивача - ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТТРЕЙД» арбітражного керуючого Ковальчука Миколи Миколайовича надійшли письмові пояснення на відзиві відповідача.
02 березня 2026 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшли додаткові пояснення у справі.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕКСТТРЕЙД" арбітражного керуючого Ковальчука Миколи Миколайовича - Божко Дар`ї Олександрівни надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду засобами відеоконференцзв`язку системи «Електронний суд».
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2026 року заяву представника ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕКСТТРЕЙД" арбітражного керуючого Ковальчука Миколи Миколайовича - Божко Дар`ї Олександрівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.
Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною 4 статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Як вбачається з позовної заяви, звертаючись до суду з позовом, ліквідатор ТОВ «НЕКСТТРЕЙД» арбітражний керуючий Ковальчук М.М. просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.01.2025 №34/Ж10/31-00-04-01-01-27, яким зменшено бюджетне відшкодування на 19 252 570,00 грн. за вересень 2024 року та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 4 813 142,50 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.01.2025 №35/Ж10/31-00-04-01-01-27, яким зменшено від`ємне значення на суму 118 842,00 грн.
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.01.2025 №36/Ж10/31-00-04-01-01-27, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 10 378 926,00 грн. та застосовано штрафні санкції 2 594 732,00 грн.
Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. 
Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
Пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу. Водночас пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України, за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.
Так, відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України, в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 уже сформував правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац 3 пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Правовий висновок Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 тривалий час застосовують адміністративні суди у своїй судовій практиці, його, зокрема, підтримав Верховний Суд у постанові від 10 травня 2024 року у справі № 520/1810/23, у якій констатував, що строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення за умови попереднього використання досудового порядку вирішення становить один місяць, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.
З огляду на викладене, Велика Палата у постанові від 16 липня 2025 року у справі №500/2276/24 дійшла висновку, що за сформованою судовою практикою, яка є обов`язковою для врахування, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання за умови попереднього використання досудового порядку становить один місяць, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.
Матеріали справи свідчать, що ТОВ «НЕКСТТРЕЙД», не погодившись з вищевказаними спірними податковими повідомленнями-рішеннями, звернулося зі скаргами вих. №0125/18 від 20.01.2025 (на податкове повідомлення-рішення від 09.01.2025 № 34/Ж10/31-00-04-01-01-27) та вих. №012/19 від 20.01.2025 (на податкові повідомлення-рішення від 09.01.2025 № 35/Ж10/31-00-04-01-01-27, № 36/Ж10/31-00-04-01-01-27) до контролюючого органу вищого рівня - Державної податкової служби України, в порядку визначеному ст. 56 Податкового кодексу України.
Рішеннями ДПС України №7914/6/99-00-06-01-03-06 від 20.03.2025 року та №7899/6/99-00-06-01-03-06 від 20.03.2025 скарги ТОВ «НЕКСТТРЕЙД» залишено без задоволення.
Вищевказані рішення ДПС позивачем отримано 09.04.2025, що підтверджується роздруківкою з сайту АТ «Укрпошта» за трек-номерами листів № 0601125842899, № 0601125841647.
Враховуючи місячний строк звернення до суду з позовом у даній справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк на звернення до суду із даним позовом завершився 10 травня 2025 року.
Разом з тим, з позовною заявою ліквідатор ТОВ «НЕКСТТРЕЙД» арбітражного керуючого Ковальчук М.М. звернувся до суду першої інстанції 11 серпня 2025 року, тобто, з пропуском місячного строку.
Так, в запереченнях на заяву Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про залишення позовної заяви без розгляду ліквідатор ТОВ «НЕКСТТРЕЙД» арбітражного керуючого Ковальчук М.М. послався на визнання ТОВ «НЕКСТТРЕЙД» банкрутом і початок ліквідаційної процедури постановою Господарського суду м. Києва від 30.06.2025р. (справа № 910/6828/24), як на поважну причину для пропущення строку звернення до суду з позовом.
Схожі за змістом доводи викладені ліквідатором ТОВ «НЕКСТТРЕЙД» арбітражним керуючим Ковальчук М.М. наведено в апеляційній скарзі на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року.
Зокрема, апелянт вказує, що 30 червня 2025 року постановою Господарського суду міста Києва у справі №910/6828/24 ТОВ «НЕКСТТРЕЙД» було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Ковальчука М. М. 
Апелянт стверджує, що фактично передача документації та справ від колишнього керівництва до ліквідатора відбулася із затримками, а саме, лише 15.07.2025 та 22.07.2025 були складені відповідні акти приймання-передачі.
Апелянт наполягає на тому, що наведені причини пропуску процесуального строку є поважними, в розумінні ст. 123 КАС України.
Колегія суддів вважає вищевказані доводи апелянта необґрунтованими, оскільки, строк на подання позовної заяви завершився 10 травня 2025 року, тобто, до ухвалення Господарським судом міста Києва постанови від 30 червня 2025 року у справі №910/6828/24 про визнання банкрутом ТОВ «НЕКСТТРЕЙД».
Посилання апелянта на те, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 було відкрито провадження у справі колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки, частиною 3 статті 123 КАС України передбачено можливість залишення позовної заяви без розгляду після відкриття провадження в адміністративній справі.
З приводу доводів апелянта про те, що суд першої інстанції не залишав позовну заяву без руху, надавши строк позивачу для надання заяви із вказівкою в ній підстав для поновлення пропущеного строку звернення із цим позовом до суду, слід зазначити наступне.
Матеріали справи свідчать, що після подання Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків заяви про залишення позовної заяви без розгляду, судом першої інстанції 08.10.2025 було задоволено клопотання позивача та відкладено судове засідання, надано позивачу можливість надати заперечення на подану заяву, в якій навести підстави поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом.
11 листопада 2025 року до Київського окружного адміністративного суду від позивача - ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТТРЕЙД» арбітражного керуючого Ковальчука Миколи Миколайовича надійшли заперечення на заяву Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про залишення позовної заяви без розгляду.
У поданих запереченнях позивач просив суд першої інстанції визнати підстави пропуску строку для подання адміністративного позову поважними та поновити даний строк.
При цьому, позивачем наведено обґрунтування поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом, яким була надана оцінка судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі та такі підстави визнані судом першої інстанції неповажними. 
Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що позивач реалізував своє право на подання заяви про поновлення строку та надання пояснень у повному обсязі. Суд першої інстанції забезпечив йому реальну можливість обґрунтувати поважність причин пропуску строку звернення до суду, у тому числі, після відкриття провадження у справі, надавши час для подання заперечень та додаткових пояснень. Надані позивачем доводи були предметом дослідження та оцінки суду, за результатами чого їх визнано неповажними з наведенням відповідного мотивування в оскаржуваній ухвалі.
Таким чином, твердження апелянта про ненадання судом можливості обґрунтувати поважність причин пропуску строку спростовуються матеріалами справи.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду та наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Крім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував на тому, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення від 18.10.2005 року у справі «МШ «Голуб» проти України»).
Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
На переконання колегії суддів, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути, також, виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Суд апеляційної інстанції, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями ст.ст. 195, 243, 250, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТТРЕЙД» арбітражного керуючого Ковальчука Миколи Миколайовича залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України. 

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р. 

Судді Кузьмишина О.М.

Ключкович В.Ю.

Повне судове рішення складено 04.03.2026 р.