Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4255/25 
Номер провадження: 2/511/446/26
23 березня 2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді - Гринчак С. І., 
секретаря судового засідання – Дьяґків В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,
ВСТАНОВИВ :
Короткий зміст позовної заяви
У грудні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просили стягнути борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 65684,54 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40грн.
Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в період з 01.10.2021 року по 31.10.2025 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 65 684,54грн., вартість якого залишилась неоплаченою споживачем. 
У зв`язку з чим, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звертається до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.
У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії.
Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.12.2025 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження ( з викликом сторін). ( а.с.19)
12.01.2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. (а.с.24). У відзиві відповідач зазначає, що позовні вимоги позивача, викладені в позовній заяві, не визнає з наступних причин: -рахунки, що додав позивач до позову не містять покази лічильника станом на дату його формування, що позбавляє оцінити обґрунтованість нарахування саме вказаної в ньому кількості кубометрів газу; - не надано позивачем жодного доказу наявності заборгованості в саме такому розмірі; - не надано жодного доказу, що він є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в повному обсязі.
Заяви (клопотання) учасників справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. ( а.с.29)
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Судом по справі встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ТОВ «ГК«Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 р. здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №880 № 867 від 04.07.2017 р. «Про видачу ліцензій з постачання природного газу» на території України.
Звертаючись до суду з позовом ТОВ «ГК «Нафтогаз України» стверджує, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання газу в будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
На підтвердження даної обставини позивачем надана лише інформація по рахунку, згідно якої за адресою: АДРЕСА_1 . відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , та присвоєно ЕІС -код 56ХМ25J745105276, за яким обліковуються надані послуги з постачання природного газу за вказаною адресою.
Також, у відповідності до поданої до суду інформації по вказаному рахунку № НОМЕР_1 , обліковується заборгованість, яка за період 01.10.2021 року по 31.10.2025 року (включно) складає 65 684,54грн
Нормативно правове обґрунтування та висновки суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні (частина перша і друга статті 4 чинного ЦПК України).
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
Захист порушеного права особи має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.
Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
За правилами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодекс, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ч. 1 ст. 714 ЦК України).
Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Отже, у випадку несвоєчасного виконання обов`язків з боку індивідуального споживача з оплати за надані послуг з постачання газу у ТОВ «ГК «Нафтогаз України» виникає право на стягнення суми боргу в судовому порядку.
Досліджуючи надані до суду докази, судом встановлено, що постачання природного газу до будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 забезпечується ТОВ ««Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»
Також судом встановлено, що за вищевказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , та присвоєно ЕІС-код 56ХМ25J745105276, за яким обліковуються надані позивачем послуги з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .
З наданої до позову інформаційної довідки по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за яким обліковуються надані послуги з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 не вбачається можливим встановити особу споживача, на ім?я якого відкрито вказаний особовий рахунок з присвоєнням ЕІС-кодом, оскільки будь-яка інформація щодо даних споживача по справі у поданих позивачем доказах — відсутня.
Також позивач, заявляючи вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення з останнього заборгованості за спожитий природний газ за період з 01.10.2021 року по 31.10.2025 року в розмірі 65684,54грн, яка обліковується за адресою: АДРЕСА_1 , не надано належних доказів на підтвердження власника відповідного нерухомого майна.
Будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 перебуває у договірних відносинах з позивачем з приводу постачання природного газу або доказів на підтвердження факту належності відповідачу на праві приватної власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 або інші докази перебування житлового будинку у користуванні, оренді тощо, суду позивачем не надано.
Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна шодо суб`єкта, № 459269015 від 05.01.2026 року ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , не є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, в задоволенні яких слід відмовити у повному обсязі.
Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 279, 354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано суддею 26 березня 2026 року.

Суддя: С. І. Гринчак