ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року	Львів	Справа №380/8149/25 пров. №А/857/33879/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Глушка І.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року (головуючий суддя Карп`як О.О., м. Львів) у справі № 380/8149/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке оформлене протоколом N3 від 22.01.2025, засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 по оформленню військовозобов?язаним відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації в частині відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1, частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; зобов?язати ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки рівень освіти, який на даний час ОСОБА_1 здобуває у Вищій Школі Внутрішньої Безпеки в м. Лодзь – «бакалавр», є на один рівень вищим від попередньо здобутого рівня освіти, то відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", в останнього є право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Зазначає, що факт здобуття на даний час рівня освіти, що є на рівень вище від попереднього рівня освіти підтверджується копією атестату про середню освіту № НОМЕР_1 . Вказує, що оскільки ОСОБА_1 проходить навчання у навчальному закладі не на території України, а в Польщі, то не має можливості надати довідку, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, так як закордонні начальні заклади не мають доступу до зазначеної електронної бази. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 (1973 р.н.) перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується військово – обліковим документом Резерв +.
Крім того, з 01.10.2024 року є студентом 1 ступеню денної форми навчання Вищої школи Внутрішньої Безпеки у Лодзі, термін закінчення навчання – 30.09.2027 року. Вказане підтверджується такими документами: контрактом на навчання за програмою “Подвійний диплом” у Вищій Школі Внутрішньої Безпеки в м. Лодзь (Польща) та Приватному акціонерному товаристві “Вищий навчальний заклад “Міжрегіональна Академія управління персоналом”, довідкою про зарахуванням іноземця на навчання про продовження іноземцем навчання, довідкою від 15.10.2024 року № 470/24, умови про надання освітніх послуг. 
Позивач засобами поштового зв`язку, звернувся до Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою (15.01.2025 року), в якій просив надати відстрочку у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України “Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку”.
Згідно додатками до позовної заяви було надано наступні документи:
Засвідчена копія паспорту ОСОБА_1 ,
Засвідчена копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера,
Витяг з додатку Резерв+,
Засвідчена копія атестату про середню освіту Nє756128,
Засвідчена копія контракту про навчання у Вищій школі Внутрішньої
Безпеки м.Лодзь (Польща) на денній формі навчання,
Нотаріально завірена копія довідки про зарахування іноземця на навчання, з перекладом на українську мову,
Засвідчена копія довідки виданої Львівським інститутом МАУП, Nє470/24 від 15.10.2024року,
Засвідчена копія умов про надання освітніх послуг,
Засвідчена копія квитанції про оплату за навчання.
Повідомленням від 23.01.2025 №1384 ОСОБА_1 повідомлено, що протоколом від 22.01.2025 №3 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.
Причина відмови - відсутність усіх підтверджуючих документів, а саме: довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, або довідки закладу освіти про зарахування на навчання до інтернатури та довідки закладу охорони здоров`я про місце роботи на посаді лікаря – інтерна.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, з яких можливо встановити послідовність здобуття освіти позивачем, зокрема, відсутня довідка здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543- XII).
Статтею 23 Закону № 3543- XII визначені категорії осіб, які мають право отримати відстрочку під час мобілізації та підстави такої відстрочки.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543- XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Згідно ч. 5 ст. 22 Закону №3543-XII порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Цей порядок визначає, зокрема, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (далі - Порядок №560).
Відповідно до п. 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Пунктом 58 Порядку №560 передбачено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Отже, за наявності у особи права на відстрочку від призову на військову службу, така відстрочка не надається автоматично і для реалізації відповідного права особа має звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у встановленому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що 25.01.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, однак у відповідь отримав рішення про відмову з підстав подання неповного пакету документів, передбаченого додатком №5 до Постанови №560.
В додатку 5 до Порядку №560 наведений перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Зокрема, документами, що підтверджують право на відстрочку відповідно до п.1 ч.3 ст.23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” є: для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, а також докторантів - довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти.
Форма довідки про здобувача освіти за даними єдиної державної електронної бази з питань освіти затверджена додатком 9 до Порядку №560.
Відповідно до п.62 Порядку №560 здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту”, а також докторанти для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9.
Позивач отримав повідомлення № 1384 від 23.01.2025, відповідно до якого за результатами розгляду його заяви, протоколом №3 від 22.01.2025 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Причина відмови: відсутність довідки про здобувача освіти сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти.
Не є спірною та обставина, що з 01.10.2024 позивач зарахований студентом 1 ступеню денної форми навчання Вищої школи Внутрішньої Безпеки у Лодзі, термін закінчення навчання – 30.09.2027, що підтверджується контрактом на навчання за програмою “Подвійний диплом” у Вищій Школі Внутрішньої Безпеки в м. Лодзь (Польща) та Приватному акціонерному товаристві “Вищий навчальний заклад “Міжрегіональна Академія управління персоналом”, довідкою про зарахуванням іноземця на навчання про продовження іноземцем навчання, довідкою від 15.10.2024 року № 470/24, умови про надання освітніх послуг.
Наведені документи були додані до заяви про надання відстрочки, однак довідка здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, як це вимагає Порядок №560, позивачем не надана.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що саме з цієї довідки можливо встановити, чи порушує поточне здобуття освіти послідовність, визначену ч.2 ст.10 Закону України “Про освіту”. 
Оскільки позивачем не надавалась відповідачу довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, відтак у комісії була відсутня будь-яка можливість встановити інформацію про порушення/відсутність порушення позивачем послідовності здобуття освіти.
Таким чином, колегія суддів не вбачає у діях відповідача протиправності, оскільки єдиним законним у даному випадку рішенням з боку відповідача було прийняття рішення про відмову позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі № 380/8149/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	М.А. Пліш