ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2026 року 	м.Дніпро	справа № 160/9965/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі №160/9965/25 (суддя Голобутовський Р.З., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України (далі відповідач) про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як військовослужбовцю з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформленого п. 17 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 11.10.2024 за №25/в;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , як військовослужбовцю з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2023 у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 за №975.
В обґрунтування позовних вимог, зазначав, що ІІІ група інвалідності йому була встановлена не внаслідок переогляду та погіршення його стану після травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, а саме внаслідок набуття нових захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини. Міністерством оборони України первинно призначено позивачу одноразову грошову допомогу, виходячи з дати, коли ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІІ групи вперше, а саме 2016 рік, у зв`язку із травмою, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. В той же час, відповідачем проігноровано той факт, що саме інвалідність ІІІ групи в 2023 році була встановлена позивачу внаслідок захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, з зовсім інших підстав ніж в 2016 році - травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 позов було задоволено у повному обсязі. Судом визнано протиправним та скасоване рішення Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як військовослужбовцю з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформленого п. 17 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 11.10.2024 за №25/в.
Також суд зобов`язав Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , як військовослужбовцю з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2023 у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 за №975.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування скарги відповідач зазначає, що позивачу у 2023 році, під час переогляду, групу інвалідності та причинний зв`язок залишено без змін, тому немає законних підстав на доплату/виплату одноразової грошової допомоги. Позивач підтверджує, що в 2016 році йому було виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. За своїм визначенням дана грошова допомога є одноразовою. Чинним законодавством не передбачено повторну виплату одноразової грошової допомоги в залежності від кількості отриманих захворювань, поранень, травм та ушкоджень здоров`я.
Щодо обраного судом способу захисту порушеного права шляхом зобов`язання призначити та виплати позивачу одноразову грошову допомогу, відповідач вважає такий спосіб втручанням у його дискреційні повноваження.
Позивач, діючи через свого представника, подав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві зазначає про безпідставність доводів скаржника. Звертає увагу, що з 22.04.2023 року позивач набув нові захворювання, внаслідок яких йому 15.11.2023 року і було встановлено ІІІ групу інвалідності вперше. В спірному випадку ІІІ група була встановлена не внаслідок переогляду та погіршення його стану після встановлення ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, а саме внаслідок набуття нових захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини. В свою чергу, відповідач в апеляційній скарзі продовжує помилково вважати, що у 2023 році відбувся переогляд групи інвалідності та причинного зв`язку, які встановлені ще у 2016 році, що свідчить про нехтування Міністерством оборони України того факту, що в період з 01.07.2017 року по 23.11.2023 року ОСОБА_1 не мав інвалідність взагалі. На думку позивача, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що Міністерством оборони України неправомірно відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у 2023 році.
У відзиві позивач також просить суд апеляційної інстанції вирішити питання розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на його користь 9 000 грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу. 
Третьою особою у справі письмовий відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що молодший сержант ОСОБА_1 з 31.07.2014 проходив військову службу за мобілізацією у Збройних Силах України у складі різних військових частин, що засвідчується відомостями військового квитка серія НОМЕР_1 від 31.07.2014, військова професія - фельдшер, та приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції Донецької та Луганської областей. 
Відповідно до довідки №4230 від 14.08.2023, позивач приймав безпосередню участь в бойових діях в період з 11.09.2014 по 18.11.2014, з 02.12.2014 по 14.02.2015, з 09.03.2015 по 08.06.2015. 
Позивачу встановлено статус учасника бойових дій згідно посвідчення серія НОМЕР_2 від 11.06.2015. 
Згідно свідоцтва про хворобу №1426-п від 21.08.2023, 12.02.2015 позивач отримав мінно-вибухову травму: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку; акубаротравму. 
З 2015 року позивач знаходився під наглядом невролога, терапевта за місцем проживання, з приводу наслідків перенесеної мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу мозку, гіпертонічної хвороби ІІ ступеня. 
Згідно виписки з акту огляду медико-соціальної експертизи серія 12ААА №430146 від 10.02.2016 позивачу встановлено вперше з 12.01.2016 третю групу інвалідності, причина інвалідності: травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, дата чергового перегляду 12.01.2017. 
Сторонами підтверджується, що в 2016 році позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. 
У 2017 році позивач пройшов ВЛК, визнаний здоровим та придатним до військової служби, у зв`язку з чим з 05.09.2017 розпочав службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 . 
Відповідно до довідки №4230 від 14.08.2023 позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції Донецької та Луганської областей в період з 20.01.2018 по 05.03.2018, з 11.04.2018 по 30.04.2018. 
Відповідно до довідки №4231 від 14.08.2023 позивач приймав безпосередню участь в бойових діях в період з 30.04.2018 по 18.08.2018. 
Відповідно до довідки №4232 від 14.08.2023 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, позивач в період з 12.05.2022 по 13.06.2022, з 08.08.2022 по 25.08.2022, з 25.08.2022 по 21.11.2022, з 04.12.2022 по 05.02.2023 з 23.03.2023 по 14.04.2023 брав безпосередню участь у бойових діях. 
З 14.04.2023 позивач знаходився на лікуванні в медичній роті військової частини НОМЕР_4 з приводу забійної рани правої гомілки, цефалгічного та вестибло-атактичного синдрому. Погіршення стану здоров`я відбулося вночі 22.04.2023, коли раптово виникли скарги на порушення ковтання, постійну гикавку, головний біль, більше виражений праворуч, відчуття нудоти, двоїння при погляді праворуч, утруднення мовлення, осиплість голосу на фоні підвищення тиску. 23.04.2023 був доставлений до КП “Дніпропетровська обласна клінічна лікарні імені І.І. Мечникова” з діагнозом “Гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в вертебробазилярному басейні”. 
За етапами медичної евакуації 25.04.2023 був доставлений до НВМКЦ “ГВКГ”, беручи до уваги нестійкість гемодинаміки та функції зовнішнього дихання, ускладненням основного захворювання розвитком нозокоміальної пневмонії, проходив лікування на базі відділення реанімації та інтенсивної терапії. Враховуючи стійкі виражені бульбарні розлади, 01.05.2023 року позивачу виконано трахеостомію. З 17.05.2023 ОСОБА_1 продовжив реабілітаційне лікування в мовах УК “Оберіг”. 29.05.2023 виконано встановлення ендоскопічної гастростомічної трубки. Під час виконання оперативного втручання діагностовано: хронічний гастродуоденіт, рубцеву деформацію цибулини дванадцятипалої кишки. 28.06.2023 виконано деканюляцію. 15.06.2023 виконано операцію: ендоскопічне видалення гастростомічної трубки. За результатами проведеного лікування покращилося ковтання та фонація; харчується самостійно, значно зменшилась вираженість мозочкової атаксії; ходить по рівній поверхні та сходах, тримаючись за поручні. 
Як слідує з відомостей свідоцтва про хворобу №1426-п від 21.08.2023, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузій, каліцтва: наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу (22.04.2023) за ішемічним типом в вертебро-базирялному басейні з формуванням зони ішемії довгастого мозку праворуч, , правої геміосфери мозочка, у вигляді бульбарного синдрому з розвитком правобічного парезу гортані, дисфагії, дизартрії, дисфонії, вираженого вестибуло-атактичного синдрому, легкого лівобічного геміпарезу, лівобічної гемігіпестезії, окорухових порушень. Стенозуючий атеросклероз брахіоцефальних судин: стеноз правої хребцевої артерії (70%). Дисцикуляторна енцефалопатія другої стадії у вигляді помірно вираженого астено-вегетативного та церебрастенічного синдромів. Гіпертонічна хвороба третьої стадії. Ішемічна хвороба серця. Дисфузний кардіосклероз. Недостатність мітрального клапану, трикуспідального клапану з регургітацією першого ступеня. СН І. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 0,8 м. на праве вухо, 0,5 м. на ліве вухо. 
Захворювання, ТАК, пов`язані з захистом Батьківщини. 
Наказом військової частини НОМЕР_3 від 28.09.2023 №36-РС звільнений з військової служби за станом здоров`я. 
Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №1524 від 14.11.2023 ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи безстроково, захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, програма реабілітації складено вперше, діагноз: ураження центральної і периферичної нервової системи. 
Згідно виписки з акту огляду медико-соціальної експертизи серія 12ААГ №549005 від 15.11.2023 позивачу при первинному огляді встановлено з 15.11.2023 третю групу інвалідності, причина інвалідності: захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини, інвалідність встановлено безстроково. 
З метою отримання одноразової грошової допомоги позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із відповідною заявою, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з захворюваннями, пов`язаними із захистом Батьківщини, як особі ІІІ групи інвалідності. 
Розглянувши подані ОСОБА_1 документи, комісія Міністерства оборони України з розгляду, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги молодшому сержанту у відставці ОСОБА_1 , якого 28.09.2023 звільнено з військової служби та 12.01.2016 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія 12ААА №430146 від 12.01.2016), а 15.11.2023 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія 12ААГ №549005 від 15.11.2023). 
Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 в 2023 році під час чергового перегляду групу інвалідності та її причинний зв`язок залишено без змін, а тому він не має права на доплату одноразової грошової допомоги. Одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в 2016 році виплачено у сумі 206 700,00 грн.. 
Вказане рішення відповідача оформлене пунктом 17 протоколу засідання Комісії від 11.10.2024 №25/в, яке доведено до відома позивачу листом №7/32886/14 від 24.12.2025.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, про протиправність оскарженого позивачем рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням виплати одноразової грошової допомоги, оформлене п. 17 протоколу від 11.10.2024 № 25/в та зобов`язав відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу.
Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
За правилами ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до ст. 16-2 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи ( пп.4 п.2 ст.16 цього Закону).
Згідно ч.ч. 4, 9 ст. 16-3 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
У разі встановлення більшого ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках чи зміни його причинного зв`язку, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (крім випадків поранення, травми, контузії, каліцтва, отриманих у різний період часу, за якими виплата допомоги здійснюється окремо, без урахування раніше виплачених сум).
У разі якщо під час первинного огляду було встановлено ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках, а під час наступного огляду (переогляду) встановлено інвалідність, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, прийнятою відповідно до п. 2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №975).
Відповідно до п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Згідно п. 6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно до п. 8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Судом встановлено, що згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №430146 позивачу встановлено третю групу інвалідності з 12.01.2016, захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
У зв`язку з цим, позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу.
У 2017 році позивач пройшов ВЛК та був визнаний здоровим та придатним до військової служби, у зв`язку з чим з 05.09.2017 розпочав службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 . 
Під час огляду 15.11.2023 позивачу з 15.11.2023 встановлено безстроково III групу інвалідності внаслідок травми, поранення пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №549005 від 15.11.2023.
Отже, з підстав травм, пов`язаних із захистом Батьківщини, огляд особи з інвалідністю з указаних підстав проводився вперше.
Тобто, у спірному випадку відбулася зміна причини встановлення позивачу інвалідності без зміни групи.
Встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності з 12.01.2016 та після огляду з 15.11.2023 відбулося з різних підстав та внаслідок різних, незалежних одна від одної подій. Травма, поранення, отримані у 2023 році, не пов`язані з попереднім ушкодженням здоров`я, яке було підставою для встановлення первинної групи інвалідності.
Положення пункту 4 статті 16-3 Закон №2011-XII не є тією нормою права, яка урегульовує спірні правовідносини, оскільки ОСОБА_1 звернувся за призначенням та виплатою йому одноразової грошової допомоги, пов`язану із встановленням 23.11.2023 року ІІІ групи інвалідності, отриманої у зв`язку з захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини - ураження центральної і периферичної нервової системи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12ААГ №549005 від 15.11.2023 року, а не закритої черепно-мозкової травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, отриманої у 2016 році (довідка МСЕК серія 12ААА №430146 від 10.02.2016року), тобто не внаслідок переогляду, на чому наполягає відповідач.
Пунктом 3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Отже, у позивача наявне право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, поранення ТАК, пов`язаної з захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, тобто у 2023 році, з урахуванням вже виплаченої суми одноразової грошової допомоги.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у 2023 році.
Додатково слід звернути увагу, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 № 5-рп/2002).
Конституційним Судом України наголошено, що в умовах збройної агресії повномасштабного характеру законодавче регулювання порядку реалізації права на соціальний захист, гарантованого ч. 1 ст. 46 Конституції України, має здійснюватися у системному взаємозв`язку з вимогами щодо посиленого соціального захисту військовослужбовців у розумінні ч. 5 ст. 17 Основного Закону України. Виконання державою
конституційного обов`язку щодо забезпечення посиленого соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних або резервістів покликане не тільки забезпечити соціальний захист кожного з них індивідуально, а й сприяти виконанню громадянами України обов`язку щодо захисту Вітчизни - України, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності.
Щодо доводів відповідача про те, що обраний судом спосіб захисту порушеного права позивача є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
На переконання колегії суддів, зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 , як військовослужбовцю з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Більше того, суд звертає увагу, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури подачі заяви та пакету документів про виплату грошоої допомоги, аніж вирішених в судовому порядку, відповідачем не наведено.
Такий спосіб захисту порушеного права позивача матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства і не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача не було встановлено інших підстав для відмови у виплаті йому грошової допомоги, аніж досліджені та спростовані судом під час розгляду справи.
Колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції порушень процесуальних норм. Судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують. Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Щодо розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції.
В матеріалах справи наявна заява представника позивача з доказами щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу. Такі докази подані позивачем в межах встановленого КАС України строку.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.
За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частинами другою та третьою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
В цій постанові (№922/1964/21) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. 
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 134 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
На переконання суду апеляційної інстанції, визначена сума за надання адвокатом послуг позивачу у розмірі 9 000 грн. не є обґрунтованою із урахуванням складності справи, предмету спору, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
Суд враховує, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в межах даного спору, що пов`язані з підготовкою відзиву на апеляційну скаргу відповідача, проте вважає визначені у звіті суми за такі надані послуги завищеними. 
Колегія суддів вважає розумно обґрунтованими та підтвердженими доказами заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача в розмірі 2 000 грн.. Вказаний розмір витрат зумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку витратив адвокат під час супроводу справи, якістю та обсягом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом апеляційного перегляду. 
Сума, визначена судом, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.
В іншій частині клопотання про розподіл судових витрат задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі № 160/9965/25 - залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (ЄДРПОУ 00034022) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок).

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак