КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 758/9171/25 Головуючий 1-ї інстанції: Павленко О.О.
Провадження №33/824/1636/2026 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Родіоновою К.Є., за участю: прокурора - Ониськіва А.М., захисника - адвоката Біжінара Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Біжінара Руслана Вікторовича на постанову Подільського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. 
Не погоджуючись з постановою суду, захисник - адвокат Біжінар Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Подільського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року у справі №760/22831/25, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП - скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, захисник зазначає про те, що оскаржувана постанова з порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконною та необґрунтованою, а відтак підлягає скасуванню. 
Захисник зазначає, що незважаючи на подане ОСОБА_1 клопотання про закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не звернув уваги на доводи захисника, необ`єктивно розглянув справу, не з`ясував обставини справи в повному обсязі, ігнорував доводи ОСОБА_1 про відсутність належних доказів її вини та як наслідок, відсутність складу адміністративного правопорушення. 
Адвокат звертає увагу, що суд першої інстанції, в порушення принципу презумпції невинуватості, ігноруючи обов`язок держави в доведенні вини особи, що притягається до адміністративної відповідальності, вимагав від ОСОБА_1 надати докази підтвердження відсутності в діях останньої складу адміністративного правопорушення.
Крім того, адвокат вказує, що суд не звернув уваги та не надав правової оцінки протоколу №557 від 18.06.2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складеним капітаном поліції Виноградовим Є.А. відносно ОСОБА_1 за ст.172-6 КУпАП, в якому зазначено, що до моменту складання протоколу на підставі зібраних фактичних даних особою уповноваженою на складення протоколу ще не було зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Наявні документи у справі не дали змогу здійснити такий висновок, а отже, за твердженням капітана поліції Виноградова Є.А. саме протокол підтверджує наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. 
Також захисник зазначає, що під час ознайомлення зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ним встановлено його невідповідність вимогам ст. 256 КУпАП. Зокрема, за твердженням захисника, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були роз`яснені її права та обов`язки, передбачені законом. У протоколі відсутні пояснення або зауваження щодо його змісту з боку ОСОБА_1 , протокол не підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, при цьому в ньому не міститься відомостей про причини або мотиви відмови від його підписання. Також, за доводами сторони захисту, протокол не був вручений ОСОБА_1 .
Разом з цим, протокол фактично складений одноособово капітаном поліції Виноградовим Є.В. без присутності та належного повідомлення ОСОБА_1 . В матеріалах адміністративного провадження не наведено жодних допустимих доказів належного повідомлення про складання протоколу.
Крім того, відсутні належні докази повідомлення ОСОБА_1 про час та місце складання протоколу. 
Захисник зазначає, що відповідно до рапорту ОУ 6-го відділу УСР у м. Києві ДСР НПУ № 20127-2025 від 26.05.2025 складений Морозовим Владиславом , нібито було здійснено телефонний дзвінок за номером телефону НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_1 , з метою узгодження дати та часу для відібрання пояснень. У рапорті зазначено, що під час телефонної розмови ОСОБА_1 відмовилась від надання пояснень. Водночас, про сам факт дзвінка зазначено виключно в рапорті працівника поліції; дата та час здійснення дзвінка у рапорті не зазначені; об`єктивних доказів здійснення дзвінка не надано; достеменно невідомо, чи відбувався такий дзвінок; ОСОБА_1 не пам`ятає такого дзвінка та його змісту.
Також, захисник вказує на рапорт старшого оперуповноваженого 6-го відділу УСР у м. Києві ДСР НПУ Виноградова Євгена № 24049-2025 від 18.06.2025, в якому зазначено, що охорона будинку не допустила його до квартири ОСОБА_1 , після чого він намагався телефоном переконати її підписати протокол. У рапорті зазначено, що ОСОБА_1 відмовилась підписати протокол, її чоловік повідомив про відмову, а також невідома особа поводила себе зухвало, агресивно та істерично, повідомила про відмову від підписання протоколу ОСОБА_1 .
Апелянт наголошує, що факт телефонного дзвінка підтверджується лише рапортом Виноградова Євгена; об`єктивні докази здійснення такого дзвінка відсутні; достеменно невідомо, чи мав місце такий дзвінок; ОСОБА_1 не пам`ятає такого дзвінка та його інформаційного наповнення.
Також захисник зазначає, що для повідомлення ОСОБА_1 про складення протоколів № 556-557 УСР у м. Києві ДСР НПУ було направлено повідомлення № 70737-2025 від 19.06.2025 листом № 0315000524469 від 19.06.2025 з описом вкладення.
При цьому в рапорті від 18.06.2025 зазначено, що копії протоколів № 556-557 вже направлені ОСОБА_1 , що, на думку захисника, свідчить про суперечності.
В описі вкладення до листа № 0315000524469 зазначено:
«Супровідний лист ДСР НПУ № 70737-2025 від 19.06.2025 з дод. на 10 арк. (протоколи №№ 556-557)», при цьому у графі «кількість предметів, аркушів» зазначено число 11.
Захисник звертає увагу, що кожен з оригіналів протоколів № 556 та № 557 містить по 9 аркушів, а разом із супровідним листом це становить 19 аркушів, тоді як в описі зазначено 11 аркушів. Також в описі не зазначено, що направлялись саме копії протоколів.
З огляду на викладене, захисник вважає, що належне повідомлення ОСОБА_1 про складання протоколів не доведене, а докази, на які посилається орган поліції, є неналежними та недопустимими.
До початку апеляційного розгляду, від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та прокурора вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного державного' аудитора відділу методологічного забезпечення процесу моніторингу та перевірки закупівель Департаменту нормативно-методологічного забезпечення процесу державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог частини 27 Розділу XIII «Прикінцеві положення» та частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 06.03.2024 о 22:16 несвоєчасно, без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за минулий 2022 рік, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані. 
Висновок суду щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №557 від 18.06.2025 (а.с.5-13), даними рапорту лейтенанта поліції Владислава Морозова (а.с.14), інформацією з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або самоврядування (а.с.15), даними декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування (а.с.16-19), даними супровідного листа ДСР з додатками (а.с.20-29), даними запиту до Державної аудиторської служби України (а.с.30-31), даними супровідного листа ДСР (а.с.32), даними відповіді Державної аудиторської служби України на запит з додатками (а.с.37-54), даними рапорту з додатками (а.с.55-59). 
Законом №1700-VII можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації. Законом №3384-ІХ було визначено, що до 31 січня 2024 року слід подати щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 звітні періоди.
Тобто, у ОСОБА_1 будучи особою, яка у 2022-2023 роках не подала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», була зобов`язана подати такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Відповідно до публічної частини Реєстру ОСОБА_1 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за минулий 2022 рік, лише 06.03.2024 о 22:16. 
Отже, в діях ОСОБА_1 є об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, дослідивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та спростовуються матеріалами адміністративного провадження.
Посилання захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення №557 від 18.06.2025 зазначено про відсутність на момент його складання остаточного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не свідчать про незаконність складення такого протоколу та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до положень КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, яким уповноважена особа фіксує виявлені обставини, що можуть свідчити про наявність ознак адміністративного правопорушення. Остаточний висновок щодо наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення робиться судом під час розгляду справи на підставі оцінки всіх доказів у їх сукупності.
Доводи захисника щодо нібито відсутності доказів телефонних дзвінків для повідомлення ОСОБА_1 про складання протоколів №556-557 є безпідставними. Факт здійснення дзвінків підтверджується матеріалами справи, а саме: скріншотом з телефонної книги, які засвідчують здійснення викликів на номер, яким користується ОСОБА_1 , скріншотом повідомлень, що містять інформацію про запрошення ОСОБА_1 для відібрання пояснень документами про направлення копій протоколів та супровідними листами, які підтверджують належне повідомлення особи про складання протоколів.
У зв`язку з цим, твердження захисника про нібито неналежне повідомлення та відсутність об`єктивних доказів є необґрунтованими. Докази зі сторони обвинувачення наочно свідчать про те, що процедура повідомлення ОСОБА_1 була виконана відповідно до вимог закону, а тому висновки суду першої інстанції щодо належності та допустимості доказів обґрунтованими.
Також апеляційний судне може погодитися з доводами захисника щодо суперечностей у матеріалах справи стосовно направлення копій протоколів та кількості аркушів у поштовому відправленні, оскільки зазначені обставини самі по собі не спростовують факту складення протоколу про адміністративне правопорушення та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та не містять обставин, які б спростовували висновки суду або свідчили про істотні порушення норм матеріального чи процесуального права.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Біжінара Руслана Вікторовича - залишити без задоволення.
Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева