РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 285/824/26
провадження у справі № 2-а/0285/41/26
20 квітня 2026 року  м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді   Васильчук Л. Й.,
за участю секретаря   Букши О. В.,
розглянувши адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін
за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник позивача адвокатЗадорожня Вікторія Олександрівна 
до Головного управління Національної поліції у Житомирській області
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача через систему «Електронний суд» 12.02.2026 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову серії ББА №645065 від 02.02.2026, якою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн за ч.2 ст.126 КУпАП (далі — Постанова).
В обґрунтування вимог зазначила, що оскаржуваною Постановою ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що: 02.02.2026 19 год. 27 хв. на а/д Р-49 с. Чижівка водійка гр. ОСОБА_2 керувала т/з марки «Renault Symbol» д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП п.п. 2.1.а. Вважає, що вказана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, зважаючи на грубе порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів правомірності зупинки транспортного засобу, працівником поліції порушено вимоги ст. 283 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова не містить усіх істотних ознак складу правопорушення, а також винесення постанови відбулось без проведення розгляду справи та з порушенням права на захист.
Ухвалою від 17.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. 
23.02.2026 від ГУНП в Житомирській області через систему «Електронний суд», подано відзив на позовну заяву разом із відеозаписом, в якій представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, оскільки оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена у зв`язку із порушенням позивачем Правил дорожнього України, а доводи позивача щодо непорушення норм адміністративного законодавства надані з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. Відеозаписи здійснені на підставі ЗУ «Про національну поліцію» №580-VIII (далі — Закон №580-VIII) з метою фіксування правопорушення є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Згідно зі ст. 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів. Зазначає, що позивач була повідомлена про час та місце розгляду справи, їй було роз`яснено її права, строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови. Позивач не була обмежена у своїх правах та обов`язках, будь яких клопотань у ході винесення постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не заявляла. Крім того зазначив, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов`язок патрульного поліцейського забезпечувати правопорушнику фахівця в області права. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, яким позивач скористалась. Твердження позивача на неправомірні дії з боку поліцейського, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь яких доказів наявності таких дій суду не надано.
27.02.2026 через систему «Електронний суд» представником позивача подано відповідь на відзив у якому остання зазначає, що твердження відповідача у відзиві не ґрунтується на конкретному аналізі доказів та фактичних обставин справи, а лише на формальному переліку норм права. Зазначає, що володіння транспортним засобом не є доказом його фактичного керування. Будь які докази керування автомобілем позивачем відсутні. Наданий відеозапис не підтверджує факт керування транспортним засобом будь якою особою, не містить ознак його руху чи законної зупинки. Зазначає, що відсутність записів із нагрудних камер, які б фіксували обставини та сам факт вчинення адміністративного правопорушення, а також перерваність наданого відео суперечать вимогам Інструкції №1026 від 18.12.2018 та ставлять під сумнів його належність та допустимість як доказу. Сама по собі постанова про адміністративне правопорушення та опис інкримінованого діяння не можуть бути доказом його вчинення. Вказує, що ОСОБА_2 заявляла клопотання про відкладення розгляду справи для залучення адвоката, яке було проігнороване, а поліцейський одразу застосував засліплення ліхтариком у салоні автомобіля, створюючи атмосферу психологічного тиску. Після цього він висунув вимогу пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. Такі дії грубо порушують ст. 268 КУпАП та фактично позбавили позивача можливості реалізувати право на захист, що є істотним порушенням її процесуальних прав. Вважає постанову протиправною та винесеною з порушенням матеріальних та процесуальних норм права та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 .
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами КУпАП.
В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.
Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2011 №1306.
Відповідно до вимог підпунктів а), б) пункту 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон).
Згідно пункту 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Під керуванням/управлінням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу.
Верховний Суд в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Положенням ч.2 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Згідно висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №645065 від 02.02.2026, винесеною поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Звягельського РВП старшим сержантом поліції Давидовим О. О., на позивача ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. 
Відповідно до змісту постанови вбачається, що 02.02.2026 о 19:27 год. на автодорозі Р-49, с. Чижівка, водійка ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «Renault Symbol», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушила п.2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП.
У вказаній постанові міститься вказівка на фотовідеофіксацію №857939.
Судом досліджено долучений відповідачем відеозапис, з якого не вбачається процесу керування транспортним засобом позивачем. Даний відеозапис містить лише фіксацію на ньому розмови поліцейських із ОСОБА_2 у службовому автомобілі. Крім того, із даного відеозапису слідує, що позивачка заявляла клопотання щодо надання їй можливості скористатися правовою допомогою, однак дане клопотання поліцейським було проігнороване.
Згідно зі ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вищевказане свідчить, що інспектором у повному обсязі не вжито дій щодо надання водію можливості скористуватися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.
Недотримання інспектором поліції у процесі винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, визначеної КУпАП України процедури призводить до порушення права особи приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та інших прав, визначених статтею 268 КпАП України, що є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за встановленої відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З цієї ж підстави справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі не доведення наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Оскільки суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд скасовує оскаржувану постанову у справі про вчинення адміністративного правопорушення та закриває провадження у справі про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242-246, 286 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник позивача адвокатЗадорожня Вікторія Олександрівна до Головного управління Національної поліції у Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення — задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №645065 від 02.02.2026 про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП - закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Житомирській області на користь  ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя    Л. Й. Васильчук