Справа № 724/1227/25	
Провадження № 2/724/228/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Ковальчук Т.М.
за участі:
секретаря судових засідань: Копайгородського Д.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Борденюк Ольга Василівна, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.
Позовні вимоги, з урахуванням вимог заяви про зміну предмета позову, обґрунтовані тим, що з березня 2018 року позивач був знайомий з ОСОБА_2 , вони зустрічалися, між ними були інтимні стосунки та згодом вони розійшлись. В червні 2018 року ОСОБА_2 повідомила позивача, що вагітна від нього. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 .
Позивач посилається на те, що питанням реєстрації народження їхнього сина займалася відповідачка ОСОБА_2 , оскільки він був необізнаний у таких справах. У подальшому він дізнався, що інформація про батька дитини була внесена за вказівкою матері дитини відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України).
Після звернення позивача до суду з даним позовом ОСОБА_2 внесла зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 шляхом подання спільної заяви про визнання батьківства з ОСОБА_3 . Після внесення даних змін були внесені виправлення до відомостей актового запису про дитину, а саме змінено прізвище та по-батькові дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_5 .
Незважаючи на те, що сторони не продовжували свої стосунки після народження дитини і проживали окремо, позивач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, а відповідачка давала можливість йому бачитись та проводити час із сином. Однак останнім часом ОСОБА_2 чинить позивачу перешкоди в побаченнях з дитиною. Захистити своє право, як батька, на побачення із своїм сином, брати участь в його вихованні позивач на разі не може, оскільки в актовому записі про народження їхнього сина позивач не записаний як батько. Відповідачка відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву до органу РАЦС про реєстрацію позивача, як батька дитини та навмисно записала батьком дитини іншого чоловіка, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.
Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати його, ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язати Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши в графі «батько» - на « ОСОБА_1 », змінивши прізвище та по батькові дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_10 » на « ІНФОРМАЦІЯ_10 ».
Процесуальні дії у справі. Подані заяви (клопотання) сторін.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання. За клопотанням представника позивача, витребувано з Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірені копії: актового запису про народження та Повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану щодо народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).
15.05.2025 року відповідачем ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подано до суду відзив на позов, згідно якого позов не визнає та просить у його задоволенні відмовити. Відзив обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син ОСОБА_4 . Позивач відвідував її сина до досягнення ним однорічного віку (зазначивши, що спільні фотознімки, додані до позову, саме це і доводять). Жодних подарунків, будь-якої матеріальної допомоги не надавав, здоров`ям та розвитком її сина не цікавився, бажання допомогти у позивача виникло тільки тепер. При цьому, жодних перешкод у зустрічах з ОСОБА_4 вона не чинила. З 04.04.2025 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Її син ОСОБА_4 знає її чоловіка як свого батька, називає його батьком. В свідоцтві про народження ОСОБА_4 батьком зазначений ОСОБА_3 . Вказує, що позивач має двох дітей від попередніх стосунків і бажання визнати батьківство за її сином - це тільки спосіб уникнути призову на військову службу (а.с.23-31).
12.06.2025 року з Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли належним чином завірені копії: актового запису про народження та Повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану щодо народження ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.40-42).
19.06.2025 року представником позивача подано заяву про зміну предмета позову (позовна заява в новій редакції) (а.с.44-47).
Ухвалою суду від 12.08.2025 року прийнято заяву представника позивача про зміну предмета позову (нова редакція позовної заяви). Залучено до участі у справі, за клопотанням представника позивача, у якості другого співвідповідача - ОСОБА_3 (а.с.66-67).
05.09.2025 року відповідачем ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку подано до суду відзив на позов, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 . Позивач жодних подарунків, будь-якої матеріальної допомоги при ньому дитині не надавав, здоров`ям та розвитком дитини не цікавився, бажання допомогти матеріально у позивача виникло тільки тепер. При цьому, жодних перешкод у зустрічах з ОСОБА_4 позивач не чинила. Зазначає, що він вважає ОСОБА_4 своїм сином і дитина називає його своїм батьком. В свідоцтві про народження дитини він зазначений батьком (а.с.82-85).
Ухвалою суду від 29.09.2025 року, за клопотанням представника позивача, по справі призначено судово-медичну (молекулярно - генетичну) експертизу. Проведення експертизи доручено Чернівецькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Провадження по справі зупинено до проведення експертизи (а.с.91-92).
Ухвалою суду від 09.01.2026 року поновлено провадження по справі у зв`язку з надходженням на адресу суду висновку експерта №СЕ-19/126-25/12959-БД від 22.12.2025 року (а.с.143).
Ухвалою суду від 03.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.164-165).
Аргументи учасників справи
Позивач ОСОБА_1 та його представник Борденюк О.В. в судове засідання 25.02.2026 о 14:00 год не з`явилися, представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.173).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими поштовим повідомленнями та довідками про доставлення смс-повідомлення (а.с,145,148,171-172).
Представник третьої особи - Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся завчасно в установленому законодавством порядку, що підтверджується довідкою про доставлення електронного документу (судової повістки) до його електронного кабінету (а.с.147,168 зворот,).
Фактичні обставини встановлені судом
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 29 січня 2019 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області вчинено актовий запис № 223 про народження ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відомості про батька дитини - ОСОБА_9 записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері), що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 10.06.2025 (а.с.40-42).
04 квітня 2025 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.04.2025 (а.с.26).
19 квітня 2025 року відомості до актового запису про народження ОСОБА_5 було змінено на підставі спільної заяви матері дитини та її чоловіка - ОСОБА_3 про визнання батьківства відповідно до статті 126 СК України.
Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень 19 квітня 2025 року за внесеними змінами прізвище дитини « ІНФОРМАЦІЯ_10 » змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_10 », по батькові « ІНФОРМАЦІЯ_10 » змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_10 ». Відомості про батька дитини « ОСОБА_9 » змінено на « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 » (а.с.41-42).
29 вересня 2025 року ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - Борденюк О.В. про призначення експертизи. Призначено у справі судово-медичну (молекулярно - генетичну) експертизу, на вирішення якої посталено питання: чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічною матір`ю якого є ОСОБА_2 . Проведення експертизи доручено експертам Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (а.с.91-92,121-122).
Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної молекулярно-генетичної експертизи Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/126-25/12959-БД від 22.12.2025 року, складеного на виконання ухвали Хотинського районного суду Чернівецької області від 29.09.2025, ОСОБА_1 , ймовірно являється біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічною матір`ю якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність цієї події складає 99.99999999% (а.с.124-137).
До матеріалів позовної заяви додані фотосвітлини позивача з малолітньою дитиною. Відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві на позов визнала, що на цих фотосвітлинах зображені позивач з її сином ОСОБА_4 під час відвідувань дитини до досягнення нею однорічного віку (а.с.8).
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Згідно зі статтею 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, при цьому факт сумісного проживання сторони не оспорюють.
Стаття 125 СК України визначає походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері і батька дитини; за рішенням суду.
Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до частин першої-третьої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).
Отже, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.
У постанові від 19 лютого 2024 року в справі № 639/2026/17 Верховний Суд в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду констатував, що в Сімейному кодексі України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників сімейних відносин для випадку, коли чоловік, який вважає себе біологічним батьком та ініціює позов про визнання батьківства щодо дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття та народження не перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, запис про батька дитини у Книзі записів народжень зроблено за вказівкою матері, проте після реєстрації матір`ю дитини шлюбу з іншим чоловіком відомості до актового запису було змінено на підставі заяви її чоловіка про визнання батьківства і такі обставини вже існували на момент подання позову. Очевидно, що позбавлення чоловіка, який вважає себе біологічним батьком, права ініціювати позов про визнання батьківства суперечить принципу розумності та справедливості.
Об`єднана палата Верховного Суду виснувала, що позов чоловіка, який вважає себе біологічним батьком, про визнання батьківства щодо дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття та народження не перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, запис про батька дитини у Книзі записів народжень зроблено за вказівкою матері, проте після реєстрації матір`ю дитини шлюбу з іншим чоловіком відомості до актового запису було змінено на підставі заяви її чоловіка про визнання батьківства, підлягає розгляду по суті з дотриманням статей 128, 129 СК України на підставі аналогії закону.
У частині першій статті 129 СК України закріплено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_4 .
Сумісної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо походження дитини не було. Тому, 29 січня 2019 року відповідач ОСОБА_2 здійснила державну реєстрацію народження дитини, яка проведена відповідно до вимог частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері).
02 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання батьківства відносно дитини ОСОБА_4 .
04 квітня 2025 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 . 
09 квітня 2025 року ОСОБА_3 звернувся до Хотинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про визнання батьківства відносно дитини - ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , до реєстрації шлюбу з ним і його дружиною ОСОБА_2 (За заявою ОСОБА_3 Хотинським відділом ДРАЦС у Дністровському районі Чернівецької області була заведена справа про визнання батьківства №07/36.5-44 від 09.04.2025, що встановлено з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_5 (а.с.41-42)). 
На підставі заяви ОСОБА_3 в актовий запис № 223 від 29 січня 2019 року про народження дитини були внесені зміни, а саме: прізвище дитини « ІНФОРМАЦІЯ_10 » змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_10 », по батькові « ІНФОРМАЦІЯ_10 » на « ІНФОРМАЦІЯ_10 », внесені зміни в графу відомості про батька, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_9 » змінено на « ОСОБА_3 », вказана дата народження батька « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні від 19 березня 2019 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «M. T. v. UKRAINE», № 950/17, § 23-24, вказав, що питання полягає не в діях держави, а в стверджуваній неналежності захисту національними судами приватного життя заявника у спорі між приватними сторонами. У справах такого типу має враховуватись справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. До того ж усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення. Стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись із життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини. Суд встановлював порушення статті 8 Конвенції, коли національні органи влади відмовляли у розгляді позову ймовірного біологічного батька про встановлення його батьківства, лише пославшись на визнання батьківства іншим чоловіком та не розглянувши при цьому фактичні обставини справи. На противагу, стаття 8 Конвенції не була порушена у випадках, коли національні органи влади відмовляли у розгляді такого позову після ретельного вивчення інтересів зацікавлених осіб, приділивши особливу увагу інтересам дитини, та не проігнорували при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 квітня 2019 року у справі «Міфсуд проти Мальти» («Mifsud v. Malta», заява № 62257/15) зазначено, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.
Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Верховний Суд в постановах від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22, від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22 виснував, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.
За результатами проведеної Чернівецьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судової молекулярно-генетичної експертизи зроблений висновок від 22 грудня 2025 року, згідно з яким: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянин України, імовірно являється біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, біологічною матір`ю якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України. Ймовірність даної події складає 99,99999999%.»
Вказана експертиза була проведена на виконання ухвали суду. Висновки експерта є чіткими і однозначними. Даних на спростування цього висновку матеріали справи не містять, а наявність одних лише заперечень відповідачів проти позову не є достатньою підставою для неврахування його судом. Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження факту батьківства.
Ураховуючи викладене, суд з урахуванням інтересів дитини, враховуючи встановлені судом фактичні обставини у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню та встановлення, що ОСОБА_1 є батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд звертає увагу на те, що визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини (постанова Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі №645/1098/18 (провадження № 61-759св21)).
За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
Ураховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку про задоволення похідної вимоги позивача щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 259, 265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця село Романківці Сокирянського району Чернівецької області, громадянина України) батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Внести зміни до актового запису №223 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , складеного 29 січня 2019 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, згідно яких в графі «батько» зазначити - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 »; змінити прізвище дитини « ІНФОРМАЦІЯ_10 » на « ІНФОРМАЦІЯ_10 », по батькові з « ІНФОРМАЦІЯ_10 » на « ІНФОРМАЦІЯ_10 ».
Рішення суду направити до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: 58001, м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, буд. 29, Чернівецького району Чернівецької області) для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та видачі нового свідоцтва про народження з урахуванням вказаних змін.
Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення або проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ».
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса знаходження: м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, буд. 29, Чернівецького району Чернівецької області, код ЄДРПОУ 44956923.

Повне судове рішення складено 06.03.2026 року.

Суддя: Т.М. Ковальчук