РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
02 березня 2026 р.  Справа № 120/12088/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо постановки і взяття на військовий облік як військовозобов`язаного та призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , який перебував на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.07.2025 № 627 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» в частині призову військовозобов`язаного ОСОБА_1 , на військову службу під час мобілізації до Збройних Сил України та направлення для проходження військової служби із числа військовозобов`язаних відповідно до поіменного списку, які призвані і відправлені в склад команди НОМЕР_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 01.08.2025 № 224 в частині рішення про зарахування на всі види забезпечення, початок виконання службових обов`язків курсантом за призовом по мобілізації ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнити з військової служби в запас курсанта ОСОБА_1 .
Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, дій відповідачів щодо постановки та взяття на облік як військовозобов`язаного та призов на військову службу позивача, оскільки вказує, що наказом в.о. ректора Вінницького національного аграрного університету Міністерства освіти і науки України № 324-к від 27.06.2025 прийнятий на посаду асистента кафедри лісового та садово-паркового господарства факультету екології, лісівництва та садово-паркового господарства навчально-наукового інституту агротехнологій та природокористування у Вінницькому національному аграрному університеті з 01.07.2025 по 19.05.2026 з посадовим окладом згідно зі штатним розписом (1,0 ставки), має науковий ступінь доктора філософії та як науково-педагогічний працівник закладу вищої освіти, який має науковий ступінь доктора філософії, та на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мав право на відстрочку та не підлягав призову на військову службу під час загальної мобілізації.
Ухвалою суду від 03.09.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також даною ухвалою витребувано у відповідачів додаткові докази за клопотанням позивача.
23.09.2025 позивач подав додаткові пояснення.
20.10.2025 позивач на підтвердження своїх доводів долучив до матеріалів справи копію наказу від 01.08.2025 №224.
10.11.2025 позивач на підтвердження своїх доводів долучив до матеріалів справи копію власного військового квитка.
18.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ІНФОРМАЦІЯ_4 позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні. Також відповідач надав частину витребуваних у нього доказів, які були у нього в наявності. 
Втім, як у встановлений судом строк, так і станом на дату ухвалення рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військова частина НОМЕР_1 не скористалися своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та не виконали вимоги ухвали суду в частині надання суду витребуваних доказів.
Згідно із частиною 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.
Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2024 року у справі №640/22958/21 дійшов висновку, що довідка про доставку електронного листа є допустимим доказом, що підтверджує вручення стороні судового рішення, надісланого в електронній формі.
З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі було доставлено Військовій частині НОМЕР_1 до його електронного кабінету 04.09.2025 року о 00:12 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.
Також відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 копію ухвали про відкриття провадження отримав 12.09.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідно до положень частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд розглядає справу за наявними в ній доказами.
Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив, що позивач відповідно до довідки про здобувача освіти, сформованою за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, навчався у Вінницькому національному аграрному університеті. Рівень освіти доктор філософії. Дата початку здобуття освіти 07.09.2021, дата завершення навчання 31.08.2025. Підставою для зарахування є наказ № 40а від 07.09.2021.
На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частини 2 статті 10 Закону України "Про освіту" - "Так, не порушує".
Також ОСОБА_1 було надано відстрочку від призову на військову службу до 06.08.2025 на підставі вказаних вище довідок відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Як зазначається у позовній заяві, 31.07.2025 позивача було доставлено для проходження медичного огляду до військово-лікарської комісії з подальшим оформленням мобілізації. 
Довідкою ВЛК № 2025-0731-1136-5842-7 від 31.07.2025 на підставі графи ІІ Розкладу хвороб позивача ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби. 
Відповідно до даних військового квитка ОСОБА_1 31.07.2025 позивача взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_1 , та цього ж дня знято з обліку. 
31.07.2025 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 627 солдата ОСОБА_1 , згідно з поіменним списком № 303 від 31.07.2025, призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та направлено до військової частини НОМЕР_1 .
В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2025 № 224, зараховано до списків особового складу і визнано таким, що приступив до виконання обов`язків військової служби.
Позивач не погоджується з правомірністю його мобілізації, а тому через представника звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд враховує таке.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.
Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-IX від 03 березня 2022 року, оголошено та постановлено провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався Указами Президента України та тривав на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 грудня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон № 2232-XII.
Частинами 1-3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин 2, 4 статті 2 Закону № 2232-ХІІ, проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону № 2232-ХІІ взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України, крім іншого, військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.
Відповідно до частини 1 статті 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Згідно з абзацом 4 частини 1 статті 1 Закону № 3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Частиною 2 статті 4 Закону № 3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно абзацом 1 частини 1 статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Частина 5 статті 22 Закону № 3543-XII передбачає, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Поряд з цим, статтею 23 Закону № 3543-ХІІ передбачені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають, крім іншого, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Згідно частиною 7 статті 23 Закону № 3543-XII, перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 (далі - Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом положень пункту 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема:
ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;
оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;
розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Згідно з пунктом 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (Порядок № 560).
Пунктом 3 Порядку № 560 передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Відповідно до пункту 25 Порядку № 560 громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до пункту 56 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання (пункт 58 Порядку №560).
Згідно з пунктом 60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Так, судом встановлено, що позивач відповідно до довідки про здобувача освіти, сформованою за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, навчався у Вінницькому національному аграрному університеті. Рівень освіти доктор філософії. Дата початку здобуття освіти 07.09.2021, дата завершення навчання 31.08.2025. Підставою для зарахування є наказ № 40а від 07.09.2021.
На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частини 2 статті 10 Закону України "Про освіту" - "Так, не порушує".
Також ОСОБА_1 було надано відстрочку від призову на військову службу до 06.08.2025 на підставі вказаних вище довідок відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Однак, 31.07.2025 позивача було доставлено для проходження медичного огляду до військово-лікарської комісії з подальшим оформленням мобілізації. 
Довідкою ВЛК № 2025-0731-1136-5842-7 від 31.07.2025 на підставі графи ІІ Розкладу хвороб позивача ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби. 
Відповідно до даних військового квитка ОСОБА_1 31.07.2025 взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_1 , та цього ж дня знято з обліку. 
31.07.2025 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 627 солдата ОСОБА_1 , згідно з поіменним списком № 303 від 31.07.2025, призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та направлено до військової частини НОМЕР_1 .
В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2025 № 224, зараховано до списків особового складу і визнано таким, що приступив до виконання обов`язків військової служби.
Отже як свідчать матеріали справи, позивача призвано на військову службу 31.07.2025 року, попри те, що станом на цю дату позивач мав чинну (дійсну) відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Пунктом 13 Порядку № 650 передбачено вичерпний перелік підстав, з яких відстрочка (бронювання) анулюється.
Так, надана відстрочка підлягає анулюванню у разі:
1) закінчення строку її дії;
2) завершення підприємством, установою, організацією виробництва товарів, виконання робіт і надання послуг для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань;
3) позбавлення підприємства, установи та організації статусу критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період органом, який прийняв рішення про визначення такого підприємства, установи та організації критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;
4) ліквідації органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації;
5) звільнення військовозобов`язаного з органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації (крім звільнення з посади з подальшим призначенням на іншу посаду в межах одного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації);
6) тимчасового припинення дії трудового договору військовозобов`язаного з підприємством;
7) обґрунтованого подання керівника органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації;
8) надання відстрочки з інших причин, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;
9) припинення укладеного договору (контракту) або закінчення строку призначення - для працівників спеціалізованих установ ООН, міжнародних судових органів, міжнародних та неурядових організацій та установ, членом, учасником або спостерігачем у яких є Україна, відповідно до укладених міжнародних договорів України.
Таким чином, із аналізу вищенаведених приписів слідує, що відстрочка (бронювання), надана військовозобов`язаному, може бути анульованою за виключних обставин.
Водночас матеріали справи не містять жодних доказів анулювання наданої позивачу відстрочки у встановленому законом порядку станом на 31.07.2025, а також не підтверджують наявності будь-якої із підстав, передбачених пунктом 13 Порядку № 650, для її скасування.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що на момент винесення спірного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.07.2025 № 627 в частині призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_1 , останній у відповідності до вимог статті 23 Закону № 3543-XII мав дійсну (чинну) відстрочку від призову на військову службу, а отже не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.
На переконання суду, в даному випадку, з огляду на очевидну незаконність оскаржуваного позивачем акта індивідуальної дії, який хоч і вичерпує дію фактом виконання, його скасування не порушить стабільності публічно-правових відносин та принцип правової визначеності, а навпаки вказуватиме на неприпустимість допущення неправомірних дій центром комплектування при мобілізації військовозобов`язаних осіб, які мають право на відстрочку від призову під час мобілізації.
Суд зазначає, що незважаючи на той факт, що після видання оскаржуваних у цій справі наказів, такі накази вичерпали свою дію, позивач не позбавлений права в судовому порядку оскаржити індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, який безпосередньо стосується його прав та законних інтересів.
Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт виданий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. Це кореспондується з тим, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи в публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, а не відновлення законності та правопорядку в публічних правовідносинах.
Подібний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 16 березня 2023 року у справі № 9901/494/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 990/152/22, від 14 вересня 2023 року у справі №990/73/23.
Можливість оскарження актів індивідуальної дії не шкодить самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені в суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. Тобто індивідуально-правові акти можуть бути предметом оскарження в адміністративній справі.
Отже, у разі видання суб`єктом владних повноважень акту індивідуальної дії, (в даному випадку начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 наказу про призов позивача на військову службу за мобілізацією та командиром військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу військової частини), позивач, враховуючи очевидну протиправність видання таких наказів (наявність у нього відстрочки від проходження військової служби), має законне право звернутись до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказів в частині, яка безпосередньо стосується позивача.
З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що такий спосіб судового захисту як визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів, є ефективним та належним, незалежно від формування позовних вимог позивачем, не призведе до порушення публічних правовідносин щодо проходження громадянами військової служби за мобілізацією, а тому наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 627 від 31.07.2025 в частині призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Як наслідок, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2025 № 224 в частині зарахування ОСОБА_1 до особового складу військової частини також підлягає скасуванню, як прийнятий на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову позивача для проходження військової служби.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 ,, зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає таке.
У рамках адміністративного судочинства:
дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;
бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;
рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).
Суд зазначає, що у спірних правовідносинах порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації від 31.07.2025 № 627.
Незаконна мобілізація може порушувати права громадян, зокрема право на свободу та право на обрання форми служби. Захист цих прав може включати звернення до суду, а також право на звільнення з військової служби, якщо незаконна мобілізація є наслідком порушення закону.
При цьому, позивач правомірно вказав, що чинне законодавство не містить положень, які б дозволяли суб`єкту владних повноважень діяти на власний розсуд, видати акти індивідуальної дії, які є очевидно протиправними, не дозволяють мобілізовувати особу, яка має відстрочку від проходження військової служби та направляти його до військової частини.
Водночас, суд звертає увагу, що хоча Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" не передбачено такої підстави для звільнення з військової служби як незаконна мобілізація, проте, проходження військової служби є безпосереднім наслідком прийнятого наказу про призов на військову службу під час мобілізації, а отже, з метою ефективного захисту порушеного права позивача та повного його відновлення слід зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ухвалити рішення про виключення його зі списків особового складу цієї ж військової частини.
Подібні правові висновки містяться у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року по справі № 120/10419/24, від 17 лютого 2026 року по справі №560/3274/25.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 та його Четвертого відділу в частині постановки позивача на військовий облік і призову на військову службу під час мобілізації, суд виходить із того, що обраний позивачем спосіб захисту у цій частині не є самостійно необхідним. Скасування індивідуальних актів, якими оформлено призов та зарахування позивача до списків військової частини, повністю усуває їх правові наслідки та відновлює його правове становище. За таких обставин додаткове визнання протиправними дій щодо взяття на облік та покладення обов`язку щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру не впливає на обсяг відновлення порушеного права і не потребує окремого судового реагування. Крім того, як убачається з матеріалів справи 31.07.2025 позивача було взято на військовий облік, та того ж дня знято з військового обліку.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача та позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 627 від 31.07.2025 в частині призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2025 № 224 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 )
Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Суддя Мультян Марина Бондівна