ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року   Справа № 906/768/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. ,  суддя Петухов М.Г. 
секретар судового засідання Ткач Ю.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Шевченко Людмили Василівни на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.01.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 02.02.2026 у справі № 906/768/25 (суддя Кравець С.Г.) 
за позовом Акціонерного товариства "Житомиробленерго"
до Фізичної особи-підприємця Шевченко Людмили Василівни
про стягнення 5 222 506, 89 грн
за участю представників сторін:
позивача - Приведьон В.М.;
відповідача - Демчик Н.О.;

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Житомиробленерго" (далі - позивач, АТ "Житомиробленерго") звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Шевченко Людмили Василівни (далі - відповідач, ФОП Шевченко Л.В.) про стягнення 3 701 062,15 грн вартості необлікованої електричної енергії, 326 099,06 грн 3 % річних та 1 195 345,68 грн інфляційних втрат.
В обґрунтування позовних вимог АТ "Житомиробленерго" посилається на порушення відповідачем п. п. 2 п. 8.2.4 ПРРЕЕ. Позивач вказує, що 23.05.2022 відбулося засідання комісії з розгляду акта про порушення від 25.04.2022 № 01931-21, за результатами якого прийнято рішення про здійснення розрахунку вартості необлікованої електричної енергії згідно з п. 8.4.10 ПРРЕЕ. Розрахунок проведено за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, виходячи з дозволеної потужності за договором, що становить 3701062,15 грн. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, позивач (з урахуванням заяви від 22.08.2025 про зменшення розміру позовних вимог) просить стягнути з ФОП Шевченко Л.В. суму основного боргу в розмірі 3 701 062,15 грн, а також нараховані на неї 326 099,06 грн 3 % річних, 1 195 345,68 грн інфляційних втрат та понесені судові витрати.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 19.01.2026 позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП Шевченко Л.В. на користь АТ "Житомиробленерго" 3 701 062,15 грн вартості необлікованої електричної енергії, 325 794,87 грн 3 % річних, 1 195 345,68 грн інфляційних втрат та 62 666, 43 грн витрат по сплаті судового збору. У іншій частині позову відмовлено.

Суд першої інстанції, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні у судовому засіданні, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ФОП Шевченко Л.В. на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.01.2026 у справі № 906/768/25, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- акт № 01931-21 від 25.04.2022 був складений з порушенням ПРРЕЕ, зокрема: відсутні об`єктивні докази втручання у вузол обліку з боку споживача; пломба, яка, за твердженням позивача, була відсутня (С60238495), не є обов`язковою для комерційного обліку, не впливає на розрахункові показники; акт складено за відсутності Шевченко Л.В. та підписано не уповноваженим представником споживача, а сторонньою особою - Шевченком Д.С., статус якої як представника не підтверджений належними документами (довіреністю, наказом, договором);
- протокол засідання комісії № 22 від 23.05.2022 не містить незалежної оцінки доказів, рішення прийнято на підставі лише односторонньо складеного акта. Розрахунок обсягу електроенергії проведено за максимальною дозволеною потужністю (300 кВт), режимом 24/7, коефіцієнтом 0,6, без урахування фактичного споживання (без зменшення на обсяг електроенергії, вже облікованої лічильником, що передбачено п. 8.4.9 ПРРЕЕ);
- позивач розрахував вартість електроенергії з використанням коефіцієнта використання потужності (КВЕ) 0,6, режиму роботи 24/7 та потужності 300 кВт. Проте, у самому акті відсутні належні обґрунтування та докази застосування саме такого коефіцієнта. Зокрема, не надано графіку роботи споживача, не підтверджено повну завантаженість обладнання, не надано експертного висновку. Більше того, акт містить показники засобу обліку, які дозволяють оцінити реальне споживання, але ці дані проігноровані. Таким чином, дії позивача з визначення завищеної суми споживання без належного технічного аналізу є необгрунтованими;
- період, за який позивач здійснив розрахунок безоблікового споживання, припав на початок повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, введення воєнного стану та дію карантинних обмежень у зв`язку з пандемією СОVID-19. За вказаних надзвичайних обставин мали місце вибухи, неможливість обслуговування електрообладнання у стандартному режимі. Відсутність пломби на захисному кожусі могла бути спричинена саме такими надзвичайними подіями, а не умисними діями відповідача. Жодних доказів умисного втручання позивачем не надано;
- скаржник посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №916/5210/20 від 16.08.2023 у справі № 17-14-01/1494 (925/423/22) про те, що оператор системи не має права застосовувати максимальний коефіцієнт без обґрунтування; застосування коефіцієнта використання потужності без належного обгрунтування, без врахування реального режиму роботи споживача, є неправомірним.
- зважаючи на те, що ФОП Шевченко Л.В. не було вчинено жодних дій щодо використання необлікованої електричної енергії, відсутності її вини у відсутності пломби на захисному кожусі - застосовуючи принципи справедливості і пропорційності нарахування штрафних санкій позивачем, є неправомірним збагаченням та завищенням суми позовних вимог. ФОП Шевченко Л.В. неодноразово просила перевірити факт наявності безоблікового використання електричної енергії шляхом призначення відповідної судової експертизи;
- у постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 924/441/20 суд звертав увагу на необхідність врахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та зазначав, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника;
- позивач звернувся до суду з позовними вимогами лише 12.06.2025, тобто майже через два роки після набрання законної сили рішенням суду від 25.04.2023, що дає підстави для визнання дій АТ "Житомиробленерго" щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат недобросовісними, та такими, що подані задля власного збагачення.

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ФОП Шевченко Л.В. на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 02.02.2026 у справі № 906/768/25, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- суд першої інстанції безпідставно визнав витрати необхідними, незважаючи на помилки та формальний характер детального опису робіт. Як встановлено судом першої інстанції, детальний опис наданих послуг містить істотні неточності (зазначення підготовки "відзиву" та "аналізу позовної заяви" представником позивача), що унеможливлює достовірну оцінку фактичного обсягу правничої допомоги;
- суд першої інстанції, попри власні застереження щодо факультативного характеру таких дій, все ж включив частину з них до складу компенсованих витрат, чим відійшов від усталеної практики Верховного Суду;
- скаржник посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19;
- оскільки судом встановлено, що судові засідання у справі були нетривалими та не відзначалися підвищеною складністю, компенсація витрат навіть у зменшеному розмірі не відповідає критерію розумної необхідності;
- оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм статей 123, 126, 129, 244 ГПК України, а також без належного врахування практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини щодо критеріїв компенсації судових витрат.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі: головуючий суддя - Олексюк Г.Є., судді - Петухов М.Г., Мельник О.В.
Листом від 25.02.2026 судом апеляційної інстанції витребувано матеріали справи №906/768/25 із Господарського суду Житомирської області.
10.03.2026 матеріали справи надійшли на адресу суду.
Ухвалами Північно - західного апеляційного господарського суду від 13.03.2026 звільнено ФОП Шевченко Л.В. від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.01.2026 у справі № 906/768/25. Відкрити провадження за апеляційними скаргами ФОП Шевченко Л.В. на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.01.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 02.02.2026 у справі № 906/768/25. Розгляд апеляційних скарг призначено на 08.04.2026 о 15:00 год. Об`єднано для спільного розгляду апеляційні скарги ФОП Шевченко Л.В. на рішення суду та на додаткове рішення суду у даній справі.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 у судовому засіданні оголошено перерву до 09.04.2026 о 12:00 год.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 заяву Шевченка Д.С. про скасування заходів забезпечення позову у справі № 906/768/25 - залишено без розгляду.

АТ "Житомиробленерго" подало до суду відзив на апеляційні скарги, в якому просить відмовити в їх задоволенні, а судові рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач зазначає наступне:
- рішенням Господарського суду Житомирської області у справі № 906/462/22, встановлено факт законності рішення АТ "Житомиробленерго", оформленого протоколом №322 від 23.05.2022 з розгляду акту про порушення споживачем ПРРЕЕ;
- апеляційна скарга в частині оскарження законності протоколу № 22 від 23.05.2023 засідання комісії АТ "Житомиробленерго" не може бути прийнята до уваги апеляційним судом, оскільки є незаконною, необґрунтованою, та не стосується предмету спору;
- факт порушення відповідачем ПРРЕЕ та законність рішення АТ "Житомиробенерго", яке оформлене протоколом № 22 від 23.02.2022 є доведеним та встановленим рішенням суду у справі № 906/462/22, яке набрало законної сили. Відповідач звертає увагу суду, що ФОП Шевченко Л.В. не оскаржує стягнення судом основної суми боргу в сумі 3 701 062, 15 грн, нарахованої згідно акту порушення ПРРЕЕ. А відтак, апеляційна скарга в частині оскарження неправомірності стягнення судом першої інстанції 3 % річних та інфляційних витрат, не може бути прийнята до уваги апеляційним судом, оскільки є незаконною, та необґрунтованою;
- щодо доводів скаржника в частині оскарження додаткового рішення суду, то позивач звертає увагу на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19;
- позивач зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які товариство очікує понести у зв`язку із розглядом справи в касаційній інстанції складається з витрат на правничу допомогу, яка включає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду тощо орієнтовно в сумі 15 000 грн. Остаточний розрахунок судових витрат понесених товариством у зв`язку з судовим розглядом справи, разом із відповідними документами, що підтверджують зазначені витрати, в тому числі докази щодо обсягу наданих адвокатами послуг та їх вартості, буде надано за підсумками фактично понесених судових витрат за результатами судового розгляду справи, у порядку передбаченому ст. 129 ГПК України, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Представник відповідача у судових засіданнях підтримав доводи апеляційних скарг, просить задоволити їх вимоги. 
Представник позивача у судових засіданнях заперечив доводи апеляційних скарг, просить відмовити в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних рішень суду, заслухавши в судовому засіданні присутніх представників сторін, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, 27.12.2018 між ФОП Шевченко Л.В. (споживач) та АТ "Житомиробленерго" (оператор системи) укладено договір № 14-0477 споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за технічними даними паспорту точки/точок розподілу за об`єктом споживача за адресою: вул. Житомирська, буд. 2А, с.Улашанівка, Пулинський район, шляхом подання відповідачем заяви - приєднання (а.с. 13-21).
Відповідно до п. 2.1 договору, оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310 (зі змінами та доповненнями) за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки/точок розподілу електричної енергії за об`єктом споживача, який є додатком 2 до договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи розподілу (п. 2.1 договору).

ФОП Шевченко Л.В. згідно з актом № 182974 від 13.10.2020 прийняла на відповідальне зберігання пломби, встановлені на засобах обліку та обладнанні, що зазначені в акті. Зокрема, відповідач прийняла пломбу № С60238495, встановлену на захисному кожуху, та зобов`язалася нести повну відповідальність за її цілісність та збереження (а. с. 22)

25.04.2022 представниками АТ "Житомиробленерго" (Баліцьким В.А., Грень В.П., Костенко Р.А. та Заїкою Я.Л.) за адресою: вул. Житомирська, 2-А, с. Улашанівка, Новоград-Волинський район, було проведено перевірку дотримання ПРРЕЕ на об`єкті ФОП Шевченко Л.В. Перевірка здійснювалася у присутності Шевченка Д.С. - особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт. За результатами перевірки складено акт про порушення № 01931-21 від 25.04.2022 (а. с. 24-25).
У ході перевірки представниками оператора системи виявлено порушення, передбачене пп. 2 п. 8.4.2 ПРРЕЕ. Зокрема, у п. 2 акта № 01931-21 зафіксовано відсутність пломби С60238495, яка була встановлена на захисному кожуху дооблікового обладнання згідно з актом про пломбування. Додатком до акту є фотофіксація порушення.
Акт про порушення ПРРЕЕ № 01931-21 від 25.04.2022 підписаний представниками оператора системи та Шевченком Д.С., який діяв як представник ФОП Шевченко Л.В. Акт підписаний сторонами без жодних зауважень чи заперечень щодо змісту порушення або процедури проведення перевірки.

АТ "Житомиробленерго" листом № 590/8490 від 25.04.2022 на адресу відповідача було направлено копію акта про порушення № 01931-21 та повідомлено, що засідання комісії з його розгляду призначено на 23.05.2022 о 10:00 у приміщенні Новоград-Волинського РЕМ. Факт направлення підтверджується відповідними доказами, наявними у матеріалах справи (а. с. 23 та звороті).

23.05.2022 відбулося засідання комісії АТ "Житомиробленерго" з розгляду акта про порушення від 25.04.2022 № 01931-21 у присутності ФОП Шевченко Л.В., на якому прийнято рішення, яке оформлене протоколом № 22 від 23.05.2022 (а. с. 27).
За результатами засідання комісії було прийнято рішення про застосування до відповідача розрахунку згідно з п. 8.4.10 ПРРЕЕ, виходячи із дозволеної потужності, зазначеної у договорі за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення. Вартість необлікованої електроенергії розрахувати, виходячи з суми середньої ціни купівлі електричної енергії оператором системи на балансуючому ринку та тарифів на послуги з передачі та розподілу електричної енергії. 
До протоколу № 22 додано розрахунок, згідно з яким вартість необлікованої електричної енергії за період з 25.10.2021 по 25.04.2022 складає 3 701 062,15 грн (а. с. 28).

АТ "Житомиробленерго" звернулося до ФОП Шевченко Л.В. з претензією № 57 від 23.05.2022, у якій вимагало протягом 30 календарних днів оплатити вартість необлікованої електричної енергії в сумі 3 701 062,15 грн. До даної претензії додано: копію протоколу № 22 від 23.05.2022, розрахунок вартості необлікованої електричної енергії та рахунок для оплати (а.с. 29-30). 
Дана претензію № 57 від 23.05.2022 з додатками вручено особисто ФОП Шевченко Л.В. - 02.06.2022, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення (а. с. 31). 

ФОП Шевченко Л.В. звернулася до суду з позовом до АТ "Житомиробленерго" про визнання недійсним та скасування рішення комісії з розгляду акту про порушення ПРРЕЕ, яке оформлене протоколом № 22 від 23.05.2022 про нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 3 701 062,15 грн.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.04.2023 у справі №906/462/22 у задоволенні позову відмовлено. 
Додатковим рішенням Господарського суду Житомирської області від 23.05.2023 заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з позивача на користь відповідача 25 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В решті заяви відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 рішення Господарського суду Житомирської області від 25.04.2023 залишено без змін. Додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 23.05.2023 скасовано в частині покладення на позивача гонорару успіху в розмірі 15 000 грн, викладено пункт 2 резолютивної частини додаткового рішення в новій редакції, відповідно до якої стягнуто з позивача на користь відповідача 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В решті додаткове рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.01.2024 касаційні скарги АТ "Житомиробленерго" та ФОП Шевченко Л.В. залишено без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 та додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2023 у справі № 906/462/22 залишено без змін.

Предметом позову у цій справі є вимоги АТ "Житомиробленерго" до ФОП Шевченко Л.В. про стягнення 3 701 062, 15 грн вартості необлікованої електричної енергії, 326 099, 06 грн 3 % річних та 1 195 345,68 грн інфляційних втрат.

Надаючи правову оцінку обставинам у справі, колегія суддів зазначає, що відносини, пов`язані з розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії споживачам регулюються Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ) та договором.
Згідно зі статтею 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з розподілу.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про ринок електричної енергії", розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.
Пунктом 2 ПРРЕЕ врегульовано, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії (пункт 4 ПРРЕЕ).
Згідно з пунктом 2.1.5 ПРРЕЕ, договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил. Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого вебсайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії.
Договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу/передачі.
Пунктом 2.3.4 ПРРЕЕ визначено, що власник (користувач) електроустановки, на території (у приміщенні) якої встановлені пломби несе відповідальність за їх збереженням і цілісність.
Згідно пункту 5.5.5 ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний, серед іншого, забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування; користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів) та не допускати безоблікового використання електричної енергії або використання електричної енергії для професійної та/або господарської діяльності на об`єктах, які розраховуються за електричну енергії за тарифом побутових споживачів; відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового використання електричної енергії.
Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", споживач зобов`язаний дотримуватися, зокрема, правил технічної експлуатації, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, умов укладених договорів.
Пунктом 8.2.5 ПРРЕЕ передбачено, що разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.

Відповідно до п. 8.2.6 ПРРЕЕ, на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення. Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання.
У відповідності до підпункту 1 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення, зокрема, порушення цілісності пломб, цілісності пломбувального матеріалу, на якому встановлені пломби (дріт, кордова нитка тощо), порушення цілісності гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал (далі - пошкодження пломб), або відсутність на засобах вимірювальної техніки пломб з відбитками тавр про їх повірку чи пломб з відбитками тавр оператора системи або інших заінтересованих сторін, установлених на кріпленнях кожуха лічильника електричної енергії (за умови наявності акта про пломбування, складеного в порядку, установленому Кодексом комерційного обліку, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження засобів вимірювальної техніки, установлених пломб, та за умови втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки).
У разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 2 - 4 пункту 8.4.2 цієї глави (у частині відсутності засобів вимірювальної техніки, пломб, індикаторів та фіксації впливу фізичних полів індикатором), обсяг та вартість необлікованої електричної енергії визначається оператором системи відповідно до положень цієї глави без проведення відповідної експертизи (абзац 5 пункту 8.4.4 ПРРЕЕ). 
Наведеними положеннями ПРРЕЕ спростовуються доводи відповідача щодо необхідності проведення експертизи.
Пунктом 8.4.10 ПРРЕЕ передбачено, що у разі виявлення у непобутового споживача порушень, зазначених у підпунктах 1-5 пункту 8.4.2 цієї глави, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії протягом робочого часу (W доб, кВт·год) розраховується за формулою W доб = P · t доб · Kв, де:
- P - потужність (кВт), визначена як:
1) сумарна максимальна потужність наявних у споживача на час складення акта про порушення струмоприймачів відповідно до їх паспортних даних (за умови, якщо визначена таким чином потужність не перевищує дозволену потужність для цієї точки комерційного обліку, зазначену в договорі з оператором системи);
2) потужність, обчислена виходячи зі струму навантаження електроустановки споживача при підключенні всіх наявних на час складення акта про порушення струмоприймачів на максимальну потужність, визначеного на підставі показів відповідних засобів вимірювальної техніки, повірених у терміни, передбачені законодавством у сфері метрології (за умови відсутності паспортних даних усіх струмоприймачів, наявних у споживача на час складення акта про порушення, та якщо визначена таким чином потужність не перевищує дозволену потужність для цієї точки комерційного обліку, зазначену в договорі з оператором системи);
3) дозволена потужність для цієї точки комерційного обліку, зазначена в договорі з оператором системи (за умови, якщо потужність, визначена відповідно до положень підпунктів 1 або 2 цього пункту, перевищує дозволену потужність для цієї точки комерційного обліку, ненадання споживачем інформації щодо паспортних даних струмоприймачів, недопуску представників оператора системи на свою територію для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів, відмови споживача від вимірювання струму навантаження електроустановки при підключенні всіх наявних струмоприймачів на повну потужність);
- t доб - тривалість роботи обладнання протягом доби, що визначається на підставі договору з оператором системи (год). У разі відсутності в договорі даних про тривалість роботи обладнання споживача t доб приймається рівним 8 год;
- Kв - коефіцієнт використання струмоприймачів (приймається рівним 0,6).

Як встановлено апеляційним судом, 27.12.2018 між ФОП Шевченко Л.В. (споживач) та АТ "Житомиробленерго" (оператор системи) укладено договір № 14-0477 споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, шляхом подання відповідачем заяви-приєднання (а. с. 13-21).

Водночас додатком № 2 до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) № 14-0477 від 27.12.2018 є "Паспорт точки (точок) розподілу електричної енергії", у якому зазначено об`єкт № 2 за адресою: вул. Житомирська, буд. 2А, с. Улашанівка, Пулинський район - КТП-709 Нежитлова будівля. Комплекс. Ступінь напруги приєднання 10 кВ, приєднана потужність 400 кВА, дозволена потужність 300 кВТ, категорія надійності струмоприймачів III, тип встановлених запобіжників/запобіжних автоматі 600А (а. с. 17).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до акта № 182974 від 13.10.2020, ФОП Шевченко Л.В. прийняла на відповідальне зберігання пломби, зокрема пломбу № С60238495, встановлену на захисному кожуху, та взяла на себе зобов`язання щодо забезпечення їх збереження та цілісності (а. с. 22).

Як слідує з матеріалів справи, 25.04.2022 представниками АТ "Житомиробленерго" (Баліцьким В.А., Грень В.П., Костенко Р.А. та Заїкою Я.Л.) за адресою: вул. Житомирська, 2-А, с. Улашанівка, Новоград-Волинський район, було проведено перевірку дотримання ПРРЕЕ на об`єкті ФОП Шевченко Л.В. Перевірка здійснювалася у присутності Шевченка Д.С. - особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт. За результатами перевірки складено акт про порушення № 01931-21 від 25.04.2022 (а. с. 24-25).
У ході перевірки представниками оператора системи виявлено порушення, передбачене пп. 2 п. 8.4.2 ПРРЕЕ. Зокрема, у п. 2 акта № 01931-21 зафіксовано відсутність пломби С60238495, яка була встановлена на захисному кожуху дооблікового обладнання згідно з актом про пломбування. Додатком до акту є фотофіксація порушення.
Акт про порушення ПРРЕЕ № 01931-21 від 25.04.2022 підписаний представниками оператора системи та Шевченком Д.С., який діяв як представник ФОП Шевченко Л.В. Акт підписаний сторонами без жодних зауважень чи заперечень щодо змісту порушення або процедури проведення перевірки.

Апеляційним господарським судом не встановлено, а відповідачем не доведено того, що акт № 01931-21 від 25.04.2022 був складений із порушенням ПРРЕЕ; такі доводи відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Акт про порушення ПРРЕЕ відповідає положенням підпункту 8.2.5 ПРРЕЕ та підпункту 6.5.13 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, як такий, що складений у присутності уповноваженого представника позивача, як того і вимагають ПРРЕЕ.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що 23.05.2022 відбулося засідання комісії з розгляду акта про порушення № 01931-21, яке проходило у присутності відповідача. За результатами засідання прийнято рішення, оформлене протоколом № 22 (а. с. 27), згідно з яким розрахунок вартості необлікованої електричної енергії вирішено здійснити відповідно до п. 8.4.10 ПРРЕЕ. При визначенні обсягу нарахувань комісія виходила з дозволеної потужності за договором за період шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення. Розрахунок вартості проведено на підставі середньої ціни купівлі електроенергії на балансуючому ринку та тарифів на послуги з передачі та розподілу електричної енергії.

Так, на підставі формули, яка наведена у пункті 8.4.10 ПРРЕЕ, позивачем здійснено розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, спожитої ФОП Шевченко Л.В., згідно якого вартість необлікованої електричної енергії, за період з 25.10.2021 по 25.04.2022, складає 3 701 062, 15 грн (а. с. 28). Судом встановлено, що позивачем правильно визначено вихідні дані щодо споживач, які необхідні для обчислення даної формули: P - потужність (кВт) - 300 кВт, згідно додатку № 2 та додатку № 3.1 (а. с. 17, 193); t доб - 24 години 7 днів на тиждень, згідно додатку № 3.1 (а.с. 193); Kв - коефіцієнт використання струмоприймачів (приймається рівним 0,6).

З огляду на викладене, колегія суддів, здійснивши перевірку проведених позивачем нарахувань вартості необлікованої електричної енергії на відповідність положенням ПРРЕЕ та наявним у матеріалах справи відомостям, дійшла висновку, що розрахунок здійснено згідно із законодавчими вимогами на підставі правильно обраної формули та показників. 
Вказаним повністю спростовуються доводи відповідача про необгрунтованість проведених позивачем розрахунків обсягу необлікованої електричної енергії.

Також колегія суддів бере до уваги той факт, що ФОП Шевченко Л.В. зверталася до суду із позовом до АТ "Житомиробленерго" про визнання недійсним та скасування рішення комісії з розгляду акта про порушення ПРРЕЕ, яке оформлене протоколом № 22 від 23.05.2022 про нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 3701 062,15 грн

Так, рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.04.2023 у справі №906/462/22, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 та постановою Верховного Суду від 17.01.2024, у задоволенні позову ФОП Шевченко Л.В. до АТ "Житомиробленерго" про визнання недійсним та скасування рішення комісії (протокол № 22 від 23.05.2022) - відмовлено.
При розгляді справи № 906/462/22 суди виходили з того, що: відповідно до акта від 13.10.2020 № 182974 позивач прийняв на відповідальне зберігання пломби, встановлені на перелічених в акті засобах обліку та обладнанні, зокрема пломбу С60238495, встановлену на захисному кожуху, та зобов`язався нести повну відповідальність щодо них; актом про порушення ПРРЕЕ від 25.04.2022 № 01931-21 зафіксовано відсутність пломби на захисному кожуху дооблікового обладнання, яка запобігала самовільному дообліковому підключенню до ввідних та вихідних з`єднань автоматичного вимикача, встановленого до лічильника; цей акт про порушення ПРРЕЕ відповідає положенням підпункту 8.2.5 ПРРЕЕ та підпункту 6.5.13 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, як такий, що складений у присутності уповноваженого представника позивача, як того і вимагають ПРРЕЕ. При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що порушення, передбачене підпунктом 2 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, є окремим порушенням ПРРЕЕ, відповідальність за яке настає за сам факт відсутності пломб.

Згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на положення ч. 4 ст. 75 ГПК України, суд апеляційної інстанції зазначає, що судовими рішеннями у справі № 906/462/22 встановлено обставини щодо законності рішення комісії АТ "Житомиробленерго", оформленого протоколом № 22 від 23.05.2022 за результатами розгляду акта про порушення споживачем ПРРЕЕ. Зазначені факти є преюдиційними та не підлягають повторному доказуванню під час розгляду даної справи.

Водночас посилання відповідача на те, що протокол засідання комісії № 22 від 23.05.2022 не містить незалежної оцінки доказів, а рішення прийнято виключно на підставі односторонньо складеного акта, є безпідставними. Зазначені доводи повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а також обставинами, встановленими у межах справи № 906/462/22, що мають преюдиційне значення для даного спору.

За наведених обставин, господарський суд дійшов висновку, що вимоги АТ "Житомиробленерго" про стягнення з ФОП Шевченко Л.В. 3 701 062, 15 грн вартості необлікованої електричної енергії є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 326 099, 06 грн 3 % річних та 1 195 345,68 грн інфляційних втрат, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував та заявив до стягнення з відповідача 326 099,06 грн - 3 % річних та 1 195 345, 68 грн - інфляційних втрат. Розрахунок проведено за період прострочення з 04.07.2022 до 10.06.2025, виходячи із суми вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 3 701 062, 15 грн.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд встановив, що обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, є вимоги про стягнення 325 794,87 грн - 3% річних та 1 195 345,68 грн - інфляційних втрат. У задоволенні позову в частині стягнення 3 % річних у розмірі 304,19 грн суд першої інстанції відмовив правомірно.

Щодо додаткового рішення Господарського суду Житомирської області від 02.02.2026, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Водночас п. 1, 2 ч. 3 ст. 123 ГПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, також визначені положеннями ч. ч. 6, 7 та 9 ст. 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає гонорар як форму винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. 
Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки – підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених договором умов платежу – конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

Як встановлено апеляційним судом, АТ "Житомиробленерго" у позовній заяві зазначив, що орієнтовний розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу становить - 50000 грн (а. с. 9). У судовому засіданні 19.01.2026 при розгляді справи в суді першої інстанції представник позивача - адвокат Приведьон В.М. просив суд вирішувати питання про стягнення судових витрат на послуги адвоката після ухвалення рішення у даній справі. Повідомив, що докази, які підтверджують розмір витрат на правову допомогу за представництво інтересів позивача в суді першої інстанції будуть надані додатково.

Водночас 23.01.2026 через систему "Електронний суд" від представника АТ "Житомиробленерго" до суду першої інстанції надійшла заява від 23.01.2026 про ухвалення додаткового рішення, у якій останній просить стягнути з відповідача 50 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, позивачем дотримано вимог пункту 2 частини 8 статті 129 ГПК України щодо подання до суду доказів, які підтверджують розмір понесених судових витрат.

Як встановлено апеляційним судом, правничу допомогу АТ "Житомиробленерго" у суді першої інстанції надавав Приведьон В.М., який є адвокатом (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ № 000735 від 23.02.2015, яке видане Радою адвокатів Житомирської області) (а. с. 222). Повноваження та обсяг прав адвоката Приведьона В.М. як представника АТ "Житомиробленерго" підтверджуються ордером на надання правничої допомоги серії АМ № 1108975 від 11.12.2024 (а. с. 11).

Колегія суддів зазначає, що 02.01.2019 між адвокатом Приведьоном В.М. та АТ "Житомиробленерго" (клієнт) укладено договір № 1 про надання правничої допомоги, предметом якого, згідно п. 1.1 договору, є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (а. с. 223-224).
У відповідності до п. 2.1.1 договору, адвокат зобов`язується надати правничу допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта.
Клієнт зобов`язаний згідно п. 2.3.1 договору, сплатити гонорар адвокату в розмірі та в строк, погоджені між ними.
Відповідно до п. 4.2 договору, гонорар адвоката та компенсація витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього договору.

Додатковою угодою № 86 від 19.01.2026 до договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019, сторони погодили фіксований розмір гонорару за надану правову допомогу у розмірі 50 000 грн, що включає: консультування клієнта, аналіз законодавства щодо застосування відповідних прав з метою забезпечення законних інтересів та прав клієнта, пов`язаних із застосуванням законодавства, підготовка позову, інших процесуальних документів, прийняття участі в засіданнях суду, як представник клієнта по справі № 906/768/25 в суді першої інстанції. Сторонами погоджено, що гонорар підлягає сплаті після набрання законної сили рішенням суду (а. с. 225).

Водночас 19.01.2026 між сторонами складено та підписано детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт), згідно договору про надання правничої допомоги № 1 від 02.01.2019 та додаткової угоди № 86 від 19.01.2026, згідно з яким адвокатом надано позивачу послуги на загальну суму 50 000 грн, а саме: консультування клієнта, вивчення та аналіз позовної заяви, законодавства щодо застосування відповідних прав з метою забезпечення законних інтересів та прав клієнта, пов`язаних із застосуванням законодавства - 10 000 грн; збирання доказів та підготовка заяви про забезпечення позову - 5 000 грн; підготовка відзиву - 10 000 грн; прийняття участі у 7 (семи) судових засіданнях - 25 000 грн (на звороті а. с. 225).

Колегія суддів бере до уваги те, що за змістом частини 4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 ст.126 ГПК України).
Згідно з частиною 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладений у п.5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною 5 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Таким чином, подані сторонами документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд першої інстанції, дослідивши заяву АТ "Житомиробленерго" про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, а також матеріали справи в цілому, дійшов правильного висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн є неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову.

Водночас апеляційний господарський суд зауважує, що сторонами у детальному описі від 19.01.2026 допущено помилку, оскільки адвокат Приведьон В.М. представляв інтереси позивача, відтак посилання на те, що представник позивача вивчав та аналізував позовну заяву та готував відзив - є помилковими. Поза як, заявами по суті справи, які подає позивач є - позовна заява та відповідь на відзив, тоді як відзив та заперечення подає відповідач. 
Разом з тим, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що некоректне зазначення сторонами у детальному описі найменування наданих послуг не спростовує того факту, що адвокат Приведьон В.М. у даній справі представляв інтереси позивача. 

Так, у ході розгляду даної справи адвокатом позивача було подано: позовну заяву від 12.06.2025 з додатками (а.с. 1-42); заяву про забезпечення позову від 13.06.2025 (а. с. 44-57), яку ухвалою суду від 13.06.2025 повернуто заявнику без розгляду; заяву від 13.06.2025 з доказами сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову (а. с. 61-62); заяву про забезпечення позову від 17.06.2025 з додатками (а. с. 63-82); заяву про зміну предмету позову (зменшення позовних вимог) від 22.08.2025 (а. с. 129); відповідь від 22.08.2025 на відзив (а. с. 133-135); клопотання від 21.10.2025 про відкладення розгляду справи (а. с. 158); заперечення від 18.11.2025 на клопотання про зупинення провадження у справі (а. с. 179-180); клопотання від 28.11.2025 про долучення доказів з додатками (а. с. 189-196); клопотання від 19.01.2026 про поновлення строку та долучення доказів (а. с. 203-204); заяву від 23.01.2026 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (а. с. 219-221).

Колегія суддів звертає увагу на те, що адвокату Приведьону В.М., з метою захисту інтересів АТ "Житомиробленерго" у даній справі, не потребувалося тривалого часу для аналізу спірних правовідносин та пошуку судової практики, оскільки він представляв інтереси товариства при розгляді справи № 906/462/22, а відтак був обізнаний зі змістом спірних правовідносин. Опрацювання адвокатом документів не потребувало пошуку та вивчення значної кількості судової практики та приписів діючого законодавства України зі спірного питання, аналізу великої кількості доказів, значних затрат часу та зусиль. Судова практика у даних спорах є сталою.

Водночас, на переконання суду, такі послуги як складання та подання до суду: заяви про зміну предмету позову (зменшення позовних вимог), клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про поновлення строку та долучення доказів, заперечень на клопотання та заяви про ухвалення додаткового рішення - є правом позивача, а не обов`язком, що не може стверджувати про необхідність надання такого виду правової допомоги. 

Також адвокат Приведьон В.М. приймав участь у 7 (семи) судових засіданнях, які відбулися: 15.07.2025, 27.08.2025, 24.09.2025, 06.11.2025, 26.11.2025, 10.12.2025, 19.01.2026, та були нетривалими по часу (зокрема від 4 хв та до 60 хв).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованою, співмірною та документально підтвердженою у даній справі, є загальна вартість наданих адвокатом послуг у розмірі 29 000 грн, яка складається з: підготовки і подання позовної заяви (10 000 грн); заяви про забезпечення позову (4 000 грн); відповіді на відзив (8 000 грн) та участі представника позивача у 7 (семи) судових засіданнях (всього 7 000 грн; по 1 000 грн за 1 судове засідання).

А відтак, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат, а також те, що позов у даній справі задоволено частково, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на його користь 28 998,31 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, тоді як у решті вимог заяви слід відмовити.

Апеляційний господарський суд вважає, що визначена сума судових витрат є співмірною, виходячи з критеріїв розумної необхідності для даної справи, її складності та фактичного обсягу наданих адвокатських послуг. Колегією суддів враховано час, витрачений представником на участь у судових засіданнях та підготовку процесуальних документів, у зв`язку з чим доводи відповідача про завищений та необґрунтований розмір витрат визнаються безпідставними.

При цьому колегія суддів наголошує, що оцінка співмірності витрат здійснюється з урахуванням специфіки кожного конкретного спору. За сукупністю всіх аспектів справи, колегія суддів дійшла висновку, що стягнуті судом першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу відповідають критеріям реальності, розумності та не були спростовані відповідачем у встановленому законом порядку.

Посилання відповідача на наявність помилок та формальний характер детального опису робіт, визнаються необґрунтованими, оскільки вказані недоліки не спростовують самого факту надання правничої допомоги та її відповідності критеріям реальності й розумності.

Також не можуть бути підставою для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 та від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, оскільки вони не спростовують обґрунтованості стягнутої судом суми витрат на професійну правничу допомогу та висновків суду першої інстанції.

Апеляційним господарським судом не встановлено обставин того, що додаткове рішення ухвалене з порушенням норм статей 123, 126, 129, 244 ГПК України, а також без належного врахування практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини щодо критеріїв компенсації судових витрат.

З огляду на викладене, доводи відповідача, викладені ним в апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування ухвалених у даній справі судових рішень, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції. 

Колегія суддів звертає увагу на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 19.01.2026 та додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 02.02.2026 у справі №906/768/25 необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги ФОП Шевченко Л.В. - без задоволення.

Також суд зазначає, що ухвалою суду від 13.03.2026 було звільнено ФОП Шевченко Л.В. від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.01.2026 у справі № 906/768/25. Відповідно, у зв`язку зі звільненням скаржника від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", питання щодо розподілу судового збору за подання апеляційної скарги судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:
1. Апеляційні скарги Фізичної особи - підприємця Шевченко Людмили Василівни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 19.01.2026 та додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 02.02.2026 у справі № 906/768/25 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений 13 квітня 2026

Головуючий суддя Олексюк Г.Є. 

Суддя   Мельник О.В. 

Суддя   Петухов М.Г.