Справа № 457/437/25 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І. 
Провадження № 22-ц/811/2375/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Чижа Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 червня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИЛА:
У березні 2025 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 166 013 грн 39 коп заборгованості за кредитом.
Позов мотивований тим, що 16.10.2020 ОСОБА_1 уклала з банком кредитний договір А33DCT155101033823, щодо надання кредиту в розмірі 100 000 грн, строком на 60 місяців (тобто до 15.10.2025), зі сплатою процентів у розмірі 50% річних. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 11.03.2025 має 166 013 грн 39 коп. заборгованості, яка складається з 89 808 грн 22 коп. заборгованості за кредитом та 76 205 грн 17 коп. заборгованості за процентами. 
Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 02 червня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 166 013 (сто шістдесять шість тисяч тринадцять) грн 39 коп. заборгованості, яка складається з 89 808 (вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот вісім) грн 22 коп. заборгованості за кредитом та 76 205 (сімдесять шість тисяч двісті п`ять) грн 17 коп. заборгованості за процентами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що АТ «Акцент-Банк» було сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це встановлено законом. Таким чином, суд був зобов`язаний залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення цього недоліку. Натомість суд відкрив провадження у справі та ухвалив рішеня по суті, що є порушенням норм процесуального права. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про належне укладення кредитного договору та про доведеність розміру нарахованих процентів. Апелянт не заперечує проти свого зобов?язання повернути отримані кредитні кошти. Вона отримала кредит у розмірі 100 000,00 грн та частково погасила заборгованість на загальну суму 60 161,65 грн. Таким чином, обов?язок перед банком полягає у поверненні залишку отриманих кредитних коштів, який становить: 100 000,00 грн - 60 161,65 грн = 39 838,35 грн. Оскільки договір в частині нарахування процентів є неукладеним через недоведеність факту погодження Умов та Правил, вимога про стягнення процентів у розмірі 76 205,17 грн є безпідставною. Також вона просила застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення процентів. Вимоги про стягнення процентів, які нараховуються щомісяця, мають самостійний характер, і позовна давність щодо них спливає окремо для кожного періоду нарахування. Суд не дослідив цієї обставини, обмежившись загальним висновком.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 39 838 гривень 35 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Акціонерне Товариство «Акцент-Банк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.
Учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд справи без її участі, тому неявка учасників відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».
Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», відповідач погодилася, що анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і вищевказаними Тарифами становить між нею та позивачем договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з цим договором до його підписання і погодилася з його умовами.
Згідно заяви клієнта №A33DСТ155101033823 від 16 жовтня 2020 року відповідач звернулась до АТ «А-Банк» та просила надати кредит за послугою «Швидка готівка» на вказаних умовах: вид кредиту послуга «Швидка готівка», мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, сума кредиту 100000 грн, строк кредиту – 60 місяців, процентна ставка (фіксована) 50 %, номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 5169157046315812, рахунок для внесення платежів UA283077700000029098711798023.
Згідно даних паспорта споживчого кредиту «Швидка готівка» встановлено: сума/ліміт кредиту 100000 грн; процентна ставка - 50 % річних; загальні витрати за кредитом 176241 грн 25 коп.; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 276241 грн 25 коп.; реальна річна процентна ставка 64,3 відсотків річних. Паспортом передбачено порядок повернення кредиту: щомісячними платежами по 4604 грн 02 коп. 
Як убачається із матеріалів справи, Заява клієнта, Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» від 16.10.2020 підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису.
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит дата видачі: 16 жовтня 2020 року, дата платежу: з 16 жовтня 2020 року по 15 жовтня 2025 року; кількість днів у розрахунковому періоді - 1826; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 276241 грн 25 коп.; сума кредиту за договором - 100000 грн; проценти за користування кредитом 176241 грн 25 коп.; реальна річна процентна ставка - 64,3 % річних, загальна вартість кредиту 276241 грн 25 коп.
За вказаним договором позичальник отримала доступ до кредитних коштів та частково періодично здійснювала погашення заборгованості, про що свідчить розрахунок заборгованості станом на 11.03.2025.
ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконала, суму кредиту не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем.
Згідно виписки по кредиту АТ «Акцент-банк» від 11 березня 2025 року, клієнт: ОСОБА_1 29 травня 1963 року, інформація по кредиту №A33DСТ155101033823, період: 16 жовтня 2020 року - 10 березня 2025 року, заборгованість (станом на 10 березня 2025 року) становить 166013 грн 39 коп.
Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом, однак остання в порушення умов кредитного договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитним договором №А33DCT155101033823 у розмірі 166 013, 39 грн.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що вона незгідна з розрахунками позивача, однак ОСОБА_1 не спростувала надані розрахунки заборгованості, власні розрахунки заборгованості не надала. Крім того, за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Як убачаєтсья з матеріалів справи, в Анкеті-заяві позичальника від 29 травня 2020 року відсутні відомості щодо відсоткової ставки за кредитним договором.
Разом з тим, у заяві №A33DСТ155101033823 від 16 жовтня 2020 року, яка підписана електронни підписом,  ОСОБА_1 узгоджено: вид кредиту - послуга «Швидка готівка», тип кредиту – беззалоговий, мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, сума кредиту - 10000,00 грн, строк кредиту - 60 місяців, процентна ставка (фіксована) – 50 % на рік, номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 5169157046315812, рахунок для внесення платежів – НОМЕР_1 .
У цій Заяві зазначено, що  ОСОБА_1 , діючи на підставі особистого волевиявлення, просить надати їй в АТ «А-Банк» кредит за послугою «Швидка готівка» на умовах, зазначених вище. Підписанням цієї Заяви підтверджує, що вона ознайомлена з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «А-Банк», Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримала їх примірники, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
З розрахунку заборгованості за договором, убачається, що проценти за користування грошовими коштами банк нараховував в межах узгодженої між сторонами процентної ставки в розмірі 50% річних в межах строку кредитування. Вказаний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 не спростовано.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 03.04.2026

Головуючий  

Судді