Справа № 344/20651/25 
Провадження № 2/344/1847/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Пастернак І.А.
секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини 
В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частка всіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позов мотивує тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.09.2020 у справі № 344/10533/20 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Судовим рішенням визначено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот) гривень.
Вищезазначене рішення суду було обґрунтовано тим, що на той час боржник не мав постійного місця роботи та стабільного доходу.
У зв`язку із цим позивач звернулася до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із виконавчим листом щодо стягнення із боржника аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Станом на дату подачі заяви, виконавче провадження перебуває на примусовому виконанні, виконавче провадження є відкритим, здійснюються дії щодо стягнення коштів із боржника. Згідно довідки-розрахунку зі сплати аліментів, копія якої додається до цієї заяви, на даний момент часу, станом на 14.10.2025 сукупний розмір заборгованості складає 14 054,50 (чотирнадцять тисяч п`ятдесят чотири гривні 50 копійок).
Станом на день звернення із виконавчим листом до органів державної виконавчої служби боржник не мав офіційного місця роботи.
Позивачу стало відомо, що на даний момент часу боржник проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , про що свідчить копія письмової згоди, що надається до цієї заяви. Окрім того, ця інформація міститься у матеріалах виконавчого провадження. Це означає, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів матеріальне становище відповідача змінилося. За наявною інформацією, відповідач не має на утриманні інших дітей та інших осіб, не є особою з інвалідністю, важкохворою людиною.
На даний час рівень заробітку позивача не дозволяє самостійно здійснювати утримання дитини. Окрім того, більшу частину свого часу вона приділяє вихованню дитини.
Визначена судом тверда грошова сума на сплату аліментів у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень є недостатньою для нормального забезпечення малолітньої дитини, явно не покриває її побутові потреби, витрати на навчання, харчування тощо. Фактично, сплачуючи саме таку суму відповідач перекладає свої обов`язки утримання та виховання дитини на позивача.
А тому, у зв`язку із зміною матеріального становища платника аліментів, зміни цінової політики на одяг та продукти харчування внаслідок війни на території України, у позивача наявні усі правові підстави для зміни способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходів відповідача.
Приблизний розрахунок щомісячних витрат на дитину: харчування – 4000 гривень; одяг - 3000 гривень; здоров`я, ліки – 700 гривень; заняття з англійською мови 2800 гривень; заняття з гімнастики – 1200 гривень; заняття з плавання 700 гривень; харчування в школі – 800 гривень; на канцелярське приладдя по програмі ОДМ у школі – 350 гривень; кишенькові гроші дитині – 2500 гривень. Всього близько 16050 гривень.
Відповідач жодним чином не допомагає, витрати на дитину не перекриваються, позивач забезпечує дитину за власний кошт, а сума щомісячних платежів у розмір 1800 гривень є занадто мізерною.
Враховуючи право позивача на зміну способу стягнення аліментів, якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковим мінімумом для дітей, з урахуванням їх віку та потреб, керуючись принципом розумності і справедливості, вважаю за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1800 грн. на дитину до 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.1-3).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.24).
24.02.2026 року до суду надійшов відзив на позов, відповідач зазначає, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , не мав можливості реалізувати своє право на подання відзиву, а тому просить поновити процесуальний строк для подання відзиву.
Відповідач заперечує, щодо задоволення позову, зазначає, що має захворювання, частина з яких набуває ознак хронічності та потребує проведення лікування у спеціалізованих закладах охорони здоров`я. Після ухвалення рішення у справі №344/10533/20 про стягнення аліментів стан його здоров`я значно погіршився, у зв`язку з чим він змушений нести додаткові матеріальні витрати пов`язані з лікуванням.
Крім того, відповідач зазначає, що перебування на військовій службі саме по собі не може свідчити про покращення майнового стану, оскільки він проходить службу у військовому званні солдат, у тилових підрозділах, які не беруть участі в бойових діях, не отримує грошову винагороду, яка передбачена за участь у бойових діях чи перебуванні у районі бойових дій. У зв`язку з цим дохід відповідача становить посадовий оклад та додаткові виплати, премії, надбавки, які визначаються виключно за рішенням керівника. Це свідчить про непостійність отриманого відповідачем доходу.
Згідно відомостей з Пенсійного фонду України сума фактичного заробітку відповідача за 2022 рік – 175 799,43 грн., за 2023 рік – 254 696,75 грн., за 2024 рік – 203 451,50 грн., за 2025 рік – 180 942,08 грн. А тому відсутні підстави вважати, що матеріальне становище відповідача поліпшилось. Більше того відповідач вимушений нести постійні витрати пов`язані з проходженням військової служби та лікуванням наявних захворювань. 
Зважаючи на викладене вважає доводи позивача необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню (а.с.43-50). 
23.02.2026 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зазначає, що оскільки відповідач проходить військову службу та отримує грошове забезпечення доцільно стягувати аліменти не як фіксовану суму, а як відсоток від доходу. Наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.29-34).
Позивач просила позов розглянути за наявними матеріалами справи.
Представником відповідача подано відзив на позов, щодо задоволення позову заперечує, у судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про дату та час розгляду повідомлені належним чином.
Дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства – справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8).
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.09.2020 року позов задоволено частково вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1800 гривень щомісячно. Стягнення аліментів розпочато з 14.08.2020 і проводити до повноліття дитини (а.с.10-12).
Згідно письмової згоди командуванням ВЧ НОМЕР_1 надано згоду на проходження військової служби військовослужбовцем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та планується на посаду водій-електрик ремонтної майстерні безпілотних авіаційних комплексів взводу обслуговування та ремонту безпілотних комплексів і батальйону безпілотних систем ВЧ НОМЕР_1 , ВОС 790058А ШПК солдат, ТР 5/3 (а.с.16).
Згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 від 01.10.2025 року №1662 солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.53-54). 
Відповідно до форми ОК-7 Пенсійного фонду України у ОСОБА_2 починаючи з вересня 2025 року збільшився дохід з 8000 грн., за місяць до 28586,18 грн. за вересень, 28586,30 грн. за жовтень, 28586,30 грн. за листопад, 31183,30 грн. за грудень (а.с.70-73).
Згідно висновку спеціаліста від 24.06.2024 року №90 ОСОБА_2 придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СЦ, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, охорони (а.с.56-69). 
У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків.
Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Відмови про недостатність коштів у платника аліментів не заслуговують на увагу. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами.
Згідно ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України).
Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За приписами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Частина 1 ст.192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац 2 ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України).
За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).
Крім того, суд виходить з того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.
Тому, врахувавши право позивача на зміну способу стягнення аліментів, якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковим мінімумом для дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача із твердої грошової суми на частку заробітку (доходу), а тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, що повністю відповідає вимогам ст.182 та ст.183 СК України.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.
За таких обставин, враховуючи наведене вище та із урахуванням якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову та стягнення аліментів у новому розмірі саме із дня набрання рішенням законної сили.
З ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про зміну способу стягнення аліментів.
Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про зміну способу стягнення аліментів, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 1 211,20 грн. з відповідача в дохід держави.
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.51 Конституції України, статей 141, 180-182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд 
У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволити.
Змінити спосіб стягуваних аліментів, визначених рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.09.2020 року у справі №344/10533/20 з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) платника аліментів, та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Припинити стягнення аліментів, які стягуються згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 23.09.2020 року у справі №344/10533/20.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави з зарахуванням на рахунок UA908999980313111256000026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 - 1211 грн. 20 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Довідка: повний текст рішення виготовлено 03.04.2026 року.

Суддя Пастернак І.А.