ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 "14" квітня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4973/25	
Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 916/4973/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Дк трейд 2020” (65047, м. Одеса, вул. Грушевського Михайла, буд. 39Д, кабінет 4)
до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Бурзан карго” (65082, м. Одеса, вул. Приморська, буд. 15/17)
про стягнення 86692,21 грн,
обставини справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Дк трейд 2020” (далі ТОВ ,,Дк трейд 2020”) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Бурзан карго” (далі ТОВ ,,Бурзан карго”):
- грошові кошти за договором постачання нафтопродуктів від 15.01.2025 № 574/1-В у розмірі 86692,21 грн, з яких: 73007,40 грн основного боргу; 11409,16 грн пені; 1171,54 грн інфляційних втрат; 1104,11 грн 3% річних;
- пеню за договором постачання нафтопродуктів від 15.01.2025 № 574/1-В до моменту виконання рішення суду та визначити обов`язок органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нарахування пені на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ТОВ ,,Дк трейд 2020” посилається на порушення відповідачем умов названого договору шляхом часткової неоплати вартості поставленого товару.
Господарський суд Одеської області ухвалою від 17.12.2025: прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 916/4973/25; постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи); витребував у Головного управління ДПС в Одеській області нележним чином засвідчені копії наступних документів: податкової декларації з податку на додану вартість з Додатком 1 до неї, поданої ТОВ ,,Бурзан карго”, в якій відображено податковий кредит за податковою накладною від 10.03.2025 № 861, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ ,,Дк трейд 2020” та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками (у разі, якщо такий розрахунок подавався відповідачем).
30.12.2025 на виконання ухвали Господарського суд Одеської області від 17.12.2025, Головне управління ДПС в Одеській області надало завірені копії документів, а саме податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2025 року від 21.04.2025 № 9107948402, подану ТОВ ,,Бурзан карго”, в якій відображено податкову накладну від 10.03.2025 № 861.
Представник відповідача відзив на позовну заяву та будь-яких інших пояснень по справі не надав. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку копії ухвали в електронний кабінет.
Щодо строку розгляду справи господарський суд зауважує, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. 
Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених ст.2,4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).
Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.
Отже, враховуючи обставини справи та введення воєнного стану в Україні згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
Відтак, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, судом здійснено розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.
Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 ГПК України.

установив:

15.01.2025 між ТОВ ,,Дк трейд 2020” (Постачальник) та ТОВ ,,Бурзан карго”(Покупець) укладено договір постачання нафтопродуктів № 574/1-В (Договір), відповідно до п.1.1 якого Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність товар, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти вказаний товар. 
Асортимент, ціна, загальна вартість, кількість та одиниця виміру товару погоджується сторонами у рахунку на оплату та видатковій накладній (1.2 Договору). 
Відпуск Товару з АЗС здійснюється із застосуванням відомостей на відпуск нафтопродуктів або за довірчими документами (талонами) відповідно до “Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами”, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 року (п.1.3 Договору). 
Умови постачання товару – постачається Покупцю частково (товарними партіями) на умовах FCA (Інкотермс 2010) шляхом завантаження в автомобільний транспорт Покупця з резервуарів АЗС Постачальника (п.3.4 Договору).
Оплата товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника протягом 3 банківських днів з дня отримання товару на підставі оформленої видаткової накладної (п.4.1 Договору). 
При ненадходженні оплати у термін, вказаний в п.4.1 Договору Постачальник здійснює поставку товару за цінами, які діють в день зарахування коштів за товар на розрахунковий рахунок Постачальника з наступним переоформленням відповідної видаткової накладної (п.4.2 Договору). 
Покупець зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати кошти за поставлені товари, приймати товар згідно з умовами цього договору (п.6.1 Договору). 
У разі порушення Покупцем умов даного Договору, зокрема пунктів 4.1, 4.2, Постачальник має право призупинити відпуск товару до усунення порушень Покупцем. Якщо у запропонований Постачальником розумний термін порушення зі сторони Покупця усунуті не були, Постачальник має право розірвати даний Договір в односторонньому порядку із наступним письмовим повідомленням про це Покупця (п.7.2 Договору). 
Даний договір набуває сили з моменту його підписання і діє до 14.01.2026 року включно, а в частині розрахунків до їх повного виконання сторонами (п.10.9 Договору).
На виконання Договору Постачальником передано Покупцю товар, обумовлений в видаткових накладних (дизельне паливо) на загальну суму 462187,50 грн, а саме: від 10.03.2025 № 909 на суму 46890,10 грн (видаткова накладна не містить підпису відповідача, проте ТОВ ,,Бурзан карго” подало податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2025 року від 21.04.2025 № 9107948402, в якій відображено податкову накладну від 10.03.2025 № 861); від 28.02.2025 № 784 на суму 156117,30 грн; від 20.02.2025 № 642 на суму 54606,72 грн; від 10.02.2025 № 499 на суму 28520,90 грн; від 31.01.2025 № 374 на суму 124339,20 грн; від 20.01.2025 № 236 на суму 51713,28 грн.
Договір та вищевказані видаткові накладні (окрім накладної від 10.03.2025 № 909 на суму 46890,10 грн) підписано сторонами та скріплено печатками контрагентів.
Для підтвердження часткової оплати товару за Договором Постачальником надано наступні платіжні інструкції: від 25.07.2025 № 22728388 на суму 30000,00 грн; від 10.06.2025 № 2728320 на суму 25000,00 грн; від 23.05.2025 № 16224594 на суму 25000,00 грн; від 11.04.2025 № 15374363 на суму 50000,00 грн; від 13.03.2025 № 15374312 на суму 43127,62 грн; від 05.03.2025 № 15374298 на суму 40000,00 грн; від 27.02.2025 № 15374282 на суму 110000,00 грн; від 13.02.2025 № 15374257 на суму 14339,20 грн; від 31.01.2025 № 15374245 на суму 51713,28 грн. 
Загальна сума платежів переведених Покупцем на рахунок Постачальника становить 389180,10 грн.
Неоплата ТОВ ,,Бурзан карго” залишку вартості прийнятого товару в розмірі 73007,40 грн спричинила звернення ТОВ ,,Дк трейд 2020” до Господарського суду Одеської області з позовом у рамках провадження у даній справі. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов таких висновків.
Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із приписами ч.1 та 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
В ч.1 ст.692 ЦК України закріплено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір поставки.
При цьому ТОВ ,,Дк трейд 2020” як Постачальником виконано належним чином взяті на себе обов`язки та поставлено товар (дизельне паливо) на загальну суму 462187,50 грн, що підтверджується дослідженими в описовій частині рішення видатковими накладними.
В свою чергу ТОВ ,,Бурзан карго” як Покупцем в порушення приписів ст.525,526,610,629,692,712 ЦК України, умов Договору вартість поставленого позивачем товару оплачено в сумі 389180,10 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, наявними в матеріалах справи, не дивлячись на те, що згідно ч.1 ст.530 ЦК України, ч.1 ст.692 ЦК України, п.4.1 Договору строк виконання зобов`язань на суму 73007,40 грн також настав.
Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення 73007,40 грн основного боргу підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).
В ст.549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожен день прострочення (п. 7.3 Договору). 
Постачальник сплачує Покупцю суму штрафу та/або пені, визначену цим розділом Договору, протягом 5 календарних днів з моменту отримання ним відповідної письмової вимоги або в інший термін, узгоджений сторонами (п.7.4 Договору).
Згідно з ст.ст.1,3 Закону України ,,Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань’’ платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на наведене, те, що матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати вартості поставленого позивачем товару, господарський суд дійшов висновку, що ТОВ ,,Дк трейд 2020” має право на стягнення з ТОВ ,,Бурзан карго”: 
- 11409,16 грн пені, нарахованих на суму 73007,40 грн за період з 09.06.2025 по 09.12.2025;
- 1468,25 грн інфляційних нарахувань, нарахованих на суму 73007,40 грн за період з червня 2025 року по листопад 2025 року;
- 1104,11 грн 3% річних, нарахованих на суму 73007,40 грн за період з 09.06.2025 по 09.12.2025.
Відтак, позовні вимоги в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних господарський суд задовольняє.
В ч.10 ст.238 ГПК України закріплено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.
Аналізуючи відповідне застереження позивача в прохальній частині позову, а саме щодо стягнення з ТОВ ,,Бурзан карго” пені за договором до моменту виконання рішення суду із визначенням обов`язку органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нарахування пені на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду, господарський суд відмовляє у його задоволенні з огляду на таке.
У постанові ВП ВС від 16.10.2024 у справі № 911/952/22 (провадження № 12-79гс23) зазначено, що застосування в тексті господарського договору формулювання ,,за кожен день прострочення’’ не можна вважати встановленням іншого, ніж визначеного ч.6 ст.232 ГК України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені). У разі використання в договорі лише формулювання про нарахування пені ,,за кожен день прострочення’’ за відсутності застережень про період чи строк, за який нараховується пеня, таке нарахування припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч.6 ст.232 ГК України.
У п.7.3 Договору визначено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожен день прострочення.
Таким чином, сторонами у договірному порядку не передбачено нарахування пені в інший, аніж передбачено законодавцем, строк, а господарським судом вже стягнуто з відповідача максимально можливий розмір пені за 6 місяців.
Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, – на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що позовні вимоги ТОВ ,,Дк трейд 2020” задоволено в повному обсязі, а відмова у нарахуванні пені у порядку ч.10 ст.238 ГПК України жодним чином не впливає на задоволення фактично заявленого розміру позовних вимог, судовий збір слід повністю покласти на ТОВ ,,Бурзан карго”.
Крім того, 22.12.2025 від ТОВ ,,Дк трейд 2020” надійшло клопотання (зареєстроване за вх. № 41047/25) про розподіл судових витрат, в якому просить стягнути з ТОВ ,,Бурзан карго” витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн.
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, відповідно до якого розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 25000,00 грн.
У прохальній частині позовної заяви ТОВ ,,Дк трейд 2020” просило стягнути з відповідача понесені судові витрати в повному обсязі.
18.10.2023 між ТОВ ,,Дк трейд 2020” (Клієнт) та адвокатом Костричем М.П. укладено договір про надання правничої допомоги № 61/23, в п.5.1 якого передбачено, що оплата правової допомоги визначається сторонами за домовленістю відповідно до чинного законодавства України. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати тощо сторони фіксують в додаткових угодах. 
Додатковою угодою від 26.11.2025 № 8 до Договору визначено, що Адвокат надає Клієнту послуги з представництва інтересів Клієнта у Господарському суді Одеської області у справі за позовом Клієнта до ТОВ ,,Бурзан карго” про стягнення заборгованості за договором поставки № 574/1-В від 15.01.2025 року у розмірі 73007,40 грн, а також штрафних санкцій, інфляційних втрат, 3% річних. 
Згідно з п.1 додаткової угоди Клієнт доручає, а Адвокат зобов`язується здійснити супровід судової справи у суді першої інстанції, що включає в себе підготовку та подачу до суду позовної заяви, інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях (за необхідності), та вчинення усіх інших дій, які на думку адвоката є необхідними для захисту прав та інтересів Клієнта.
Відповідно до п.2 додаткової угоди вартість правничої допомоги становить 25000,00 грн, які сплачуються на розрахунковий рахунок адвоката протягом 20 календарних днів з дати ухвалення судом рішення по суті спору. 
У подальшому між сторонами підписано акт виконаних робіт від 15.12.2025 № 8, з якого вбачається, що допомога була надана у повному обсягу, жодних претензій клієнт до адвоката не має.
За змістом статті 1 Закону України ,,Про адвокатуру та адвокатську діяльність’’ договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України ,,Про адвокатуру і адвокатську діяльність’’, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У відповідності до ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 5 статті 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
Зі змісту представлених відповідачем документів (договір про надання правничої допомоги № 61/23 від 18.10.2023, додаткової угоди до нього, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 16.09.2020 № 43, акту виконаних робіт від 15.12.2025 № 8 з описом робіт) вбачається, що адвокатом Кострич М.П. надано відповідачу наступні послуги: підготовку та подачу до суду позовної заяви, інших процесуальних документів та вчинення усіх інших дій, які на думку адвоката є необхідними для захисту прав та інтересів Клієнта.
Відтак, позивачем доведено належними доказами понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн.
Між тим, у ч.5 ст.129 ГПК України закріплено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес…
На підставі названої норми під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд може не відшкодовувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, врахувавши критерії для розподілу витрат, наведені в ч.5 ст.129 ГПК України.
Таким чином, зважаючи на предмет спору та заявлений розмір позовних вимог, те, що розгляд справи було здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, те, що фактично адвокатом позивача витрачено час на складання позовної заяви у типових правовідносинах щодо часткового невиконання стороною умов договору поставки та клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, те, що розрахунок штрафних санкцій у справі не є складним та об`ємним, господарський суд вважає необґрунтованим заявлений розмір витрат вартістю 25000,00 грн, тому зменшує їх за власною ініціативою до 10000,00 грн.
Керуючись ст.ст.129,232,233,238,240,241 ГПК України, 
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ТОВ ,,Бурзан карго” (65082, м. Одеса, вул. Приморська, буд. 15/17, код 43614280) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ ,,Дк трейд 2020” (65047, м. Одеса, вул. Грушевського Михайла, буд. 39Д, кабінет 4, код 43505142) 73007/сімдесят три тисячі сім/грн 40 коп. основного боргу, 11409/одинадцять тисяч чотириста дев`ять/грн 16 коп. пені, 1171/одну тисячу сімдесят одну/грн 54 коп. – інфляційний втрат, 1104/одну тисячу чотири/грн 11 коп. 3% річних, 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн 40 коп. судового збору, 10000/десять тисяч/грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.
В решті позову відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання його повного тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Повне рішення складено 14 квітня 2026 р.

Суддя Т.І. Демченко