Справа № 452/4115/24 Головуючий у 1 інстанції: Бікезіна О.В 
Провадження № 22-ц/811/1860/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: Л.М. Чиж 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на заочне рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01 травня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
17 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 122194,00 грн, яка складається: з суми заборгованості за основним боргом в розмірі 16900,00 грн; суми заборгованості за процентами нарахованих процентів первісним кредитом – 85014,00 грн; суми заборгованості за процентами нарахованих за період з 24 травня 2024 року по 22 липня 2024 рокуТОВ «ФК «Фінтраст України» – 20280,00 грн.
В обґрунтування позовної заяви покликалось на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства 12.09.2023 був укладений електронний договір №3974207 про надання споживчого кредиту. Кредит в розмірі 16900,00 грн було зараховано на платіжну картку № НОМЕР_1 , зазначену відповідачем. Строк кредиту складає 360 днів, дата повернення – 06.09.2024. Періодичність зі сплати процентів – кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 2% в день. Кредитор за умовами договору свої зобов`язання виконав, однак відповідач ухилився від виконання взятих на себе кредитним договором зобов`язань, сплатив лише 500,00 грн. Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 24 травня 2024 року було укладено Договір факторингу №24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3974207 на суму 101914,00 грн, з якої: 16900,00 грн – заборгованість з тіла кредиту, 85014,00 грн – заборгованість за процентами. Оскільки на момент укладення договору факторингу строк дії договору № 3974207 не закінчився, позивачем в межах строку його дії за 60 днів були донараховані проценти в сумі 20280,00 грн. Неналежне виконання відповідачем договору призвело до утворення заборгованості перед фінансовою установою, що становить 122194,00 грн, з яких: 16900,00 грн – заборгованість з тіла кредиту, 85014,00 грн – заборгованість за процентами, нарахована первісним кредитором, 20280,00 грн - заборгованість за процентами, нарахована новим кредитором.
Оскаржуваним рішенням позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість в сумі 101914,00 (сто одну тисячу дев`ятсот чотирнадцять) грн, з якої: 16900,00 грн – сума кредиту, 85014,00 грн – сума процентів за користування кредитом.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму судового збору в розмірі 2020,28 грн (дві тисячі двадцять грн. двадцять вісім коп.) та витрати на правничу допомогу на суму 5000,00 грн (п`ять тисяч грн).
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду оскаржило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
Вважає, що рішення не відповідає зазначеним вимогам закону, є необґрунтованим та таким що прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Зазначає, що ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими апелянтом за період з 24.05.2024 по 22.07.2024 за 60 календарних днів у загальній сумі 20280,00 грн, право на нарахування яких апелянт обґрунтовує положеннями статей 512, 514, 1054, 1077, 1078 Цивільного кодексу України. Станом на 24.05.2024 апелянту перейшло право наявної грошової вимоги за Договором №3974207 від 12.09.2023, загальною сумою 101 914,00 грн, з яких тіло кредиту складає 16 900,00 грн, а заборгованість за процентами – 85 014,00 грн. Строк дії Договору про надання споживчого кредиту №3974207 визначений п. 1.3 як 360 днів – з 12.09.2023 по 06.09.2024 включно. Відступлення права грошової вимоги відбулося 24.05.2024, тобто до закінчення строку дії кредитного договору. З урахуванням цього, апелянтом здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 60 календарних днів – з 24.05.2024 по 22.07.2024 – відповідно до умов Договору №3974207 та стандартної процентної ставки 2,00%, у сумі 20280,00 грн. Отже, в цьому випадку, нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту, розмір яких визначено договором. Таким чином, позивач набув права вимоги і щодо майбутніх вимог, в тому числі за договором №3974207 про надання споживчого кредиту від 12.09.2023, строк дії якого визначено п. 1.4. Договору, а саме до 06.09.2024 включно, зокрема щодо відсотків в сумі 20280,00 грн, нарахованих новим кредитором в межах дії кредитного договору в період з 24.05.2024 по 22.07.2024, а тому, рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволені вимог про стягнення вказаних процентів є помилковим. Також вважає, що такий висновок суду першої інстанції вплинув на розподіл витрат на професійну правничу допомогу та судового збору. 
Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому неявка учасників відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
12 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 3974207 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Відповідно п. 1.2 Договору, Товаристо зобов`язалося надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за його користування та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 16900,00 грн.
За умовами Договору строк кредиту 360 днів, періодичність зі сплати процентів – кожні 30 днів (п.1.3); тип процентної ставки – фіксована, стандартна процентна ставка 2% в день в межах всього строку кредиту (п.1.4.1); орієнтовна загальна варстість кредиту за весь строк користування кредитом складає 138580,00 грн. (п. 1.6.1).
Відповідно до п. 2.1 Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".
В розділі 10 даного Договору містяться персональні дані ОСОБА_1 , в тому числі дані паспорта, РОНКПП, номери мобільного телефону, і-mail. Для підписання договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «К166».
Відповідно до довідки ТОВ «Пейтек Україна» про перерахування коштів, ТОВ «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 16900,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на зазначену відповідачем при укладанні Договору платіжну картку № НОМЕР_1 .
Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо оплати нарахованих відсотків за користування кредитом і повернення тіла кредиту у повному обсязі не виконав, згідно з розрахунком заборгованості за період з 12.08.2023 по 24.05.2024 сплатив лише 500,00 грн, має заборгованість з тіла кредиту в розмірі 16900,00 грн, за процентами – 85014,00 грн, отже заборгованість становить 101914,00 грн.
24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3974207 на суму 101914,00 грн, з якої: 16900,00 грн – заборгованість з тіла кредиту, 85014,00 грн – заборгованість за процентами.
Відповідно до п.1.1. Договору Факторингу №24/05/2024, позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження (Клієнта) за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові своє право грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрах Боржників.
Згідно з п.1.2 Договору Факторингу, права Вимоги щодо конкретного боржника переходять до Фактора (Позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно його заборгованості.
Згідно Витягу з реєстру боржників від 24.05.2024, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором від 12 вересня 2023 року № 3974207 на суму 101914,00 грн, з якої: 16900,00 грн – заборгованість з тіла кредиту, 85014,00 грн – заборгованість за процентами.
Позивачем нараховані проценти за 60 календарних днів (з 24.05.2024 по 22.07.2024) в межах строку договору у сумі 20280,00 грн.
Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за кредитним договором відповідача становить 122194 грн, яка складається з 16900 грн тіло кредиту та 85014 грн нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 20280,00 грн.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи вимоги апеляційної скарги, предметом перегляду апеляційного суду у цій справі є вимоги про стягнення заборгованості по процентам, нарахованим фактором ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" після укладення договору факторингу з 24.05.2024 по 22.07.2024 у розмірі 20280,00 грн.
Відмовляючи в задоволенні таких вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами договору факторингу до позивача перейшло право вимоги лише існуючої заборгованості боржника, розмір якої зазначений у Реєстрі боржників.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Як убачається з матеріалів справи, 24 травня 2024 року ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" на підставі договору факторингу №24/05/2024 набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1  за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 3974207 від 12 вересня 2023 року, укладеного відповідачем з ТОВ «Лінеура Україна». 
Відповідно до положень пункту 3.1 кредитного договору № 3974207 нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
За пунктом 3.2 цього договору, до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана у графіку платежів. У випадку коли день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.
Строк кредитування передбачено сторонами 360 днів (пункт 1.3 Договору).
Отже строк кредитування за вказаним договором № 3974207 тривав з 12 вересня 2023 року до 05 вересня 2024 року включно.
Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року, ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» (клієнта) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що нарахування новим кредитором в межах дії кредитного договору № 3974207, в період з 24.05.2024 по 22.07.2024, відсотків в сумі 20280,00 грн, відповідає наведеним нормам матеріального права та умовам договору факторингу.
Відповідач не надав суду заперечень щодо розміру нарахованої позивачем заборгованості за вказаний період.
Враховуючи, що процесуальний закон ґрунтується на диспозитивності судового процесу, колегія суддів вважає, що у справі не спростовано зазначений вище розмір нарахованого позивачем боргу.
Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №3974207 у розмірі 122194 грн, яка складається з: 16900,00 грн заборгованості за кредитом, 105294 грн заборгованості за відсотками (85014 + 20280).
Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на надані позивачем докази, не дав їм належної оцінки, рішення суду підлягає зміні на підставі пункту 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, зі збільшенням розміру стягнення з ОСОБА_1  на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" заборгованості за кредитним договором №3974207 від 12.09.2023 з 101914 грн до 122194 грн.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом встановлено, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу підтверджуються матеріалами справи: копією договору про надання правничої допомоги № 26/08-2024 від 26 серпня 2024 року; копією заявки № 33 на виконання доручення до Договору № 26/08-2024 від 26 серпня 2024 року з зазначенням виду робіт та їх вартості; рахунком на оплату від 25.10.2024 на суму 10000,00 грн; копією акту прийому-передачі виконаних робіт від 25.10.2024 на суму 10000,00 грн.
Виходячи з конкретних обставин справи, її складності, обсягу виконаної адвокатом роботи, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, колегія суддів вважає, що зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу у 10000 грн належним чином необґрунтований, відтак на думку колегії суддів, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у цьому випадку.
Відповідно до п. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, з ОСОБА_1  в користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» слід стягнути понесені судові витрати за звернення до суду з позовом у розмірі 2422,40 грн. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 13 лютого 2026 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити.
Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01 травня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованих процентів за період з 24 травня 2024 року по 22 липня 2024 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» нараховані за кредитним договором № 3974207 від 12 вересня 2023 року проценти за період з 24 травня 2024 року по 22 липня 2024 року в сумі 20280,00 грн.
Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити. 
Стягнути з ОСОБА_1  в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 6000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 2422,40 грн сплаченого судового збору.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 13 лютого 2026 року.

Головуючий: Н.П. Крайник 

Судді: Я.А. Левик 

М.М. Шандра