Справа № 420/42042/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Скупінської О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В :
До Одеського окружного адміністративного суду 22.12.2025 позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якій позивач просить суд:
1. Визнати протиправними та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 14.03.2025 року №155150006364, та рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.02.2025 року №155150006364, щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком у зв`язку з відсутності достатнього стажу на дату звернення та щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 спірний період: період роботи з 26.04.1995 року по 08.07.2004 року в Любашівському АТП-15137 в зв`язку з приватизацією підприємства АТП15137 перейменоване на ОАО АТП-15137 (згідно наказу про прийняття №31-к від 26.04.1995 року, наказ на звільнення №15-к від 08.07.2004 року) та призначити пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку 60 років, зобов`язавши виплатити пенсію за віком, починаючи з 11.03.2025 року. 
В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він у зв`язку з досягненням пенсійного віку, 11.03.2025, звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про призначення мені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Рішенням від 27.02.2025 №155150006364 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку в недостатністю стажу, необхідного для нарахування пенсії. Необхідний страховий стаж визначений не менше 32 років, за наданими документами загальний стаж склав 31 рік 4 місяці 16 днів, а страховий 30 років 5 місяців 28 днів.
Пізніше звернувся повторно з заявою від 06.03.2025 до ГУ ПФУ в Чернігівській області про призначення мені пенсії за віком, Рішенням від 14.03.2025 №155150006364 мені відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку в недостатністю стажу, необхідного для нарахування пенсії. Необхідний страховий стаж визначений не менше 32 років, за наданими документами загальний стаж склав 27 років 11 місяців 12 днів. При цьому я надав довідки з КУ «Любашівський об`єднаний трудовий архів» Любашівської селищної ради, який підтвердив період моєї роботи з 1995 по 2000 роки. Згідно акту-перевірки від 06.03.2025 року №1500-0903-1/1898 Головного управління ПФУ в Одеській області (управління контрольно-перевірочної роботи) підтверджено період роботи в Любашівському АТП 15137 3 01.04.1995 по 30.06.2000. 
Згідно довідки КУ «Любашівський об`єднаний трудовий архів» Любашівської селищної ради №87 від 05.03.2025, ОСОБА_1 дійсно працював у вказаному підприємстві в 2001-2003 роках. 09.04.2025 на звернення надійшла відповідь з Головного управління ПФУ в Одеській області - «За результатами перевірки відмовної електронної пенсійної справи ГУ ПФУ в Одеській області направлено лист від 07.04.2025 у №1500-0306-9/72942 до ГУ ПФУ України в Чернігівській області та до ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо уточнення страхового стажу з урахуванням періоду роботи з 26.04.1995 по 31.12.2003.» 29.04.2025 на звернення надійшла відповідь з Головного управління ПФУ в Хмельницькій області, в якій вказано, що вони не погоджуються із позицією, викладеною у листі, щодо необхідності зарахування до страхового стажу періоду роботи заявника в Любашівському АТП-15137 з 26.04.1995 по 31.12.2003, а вважають за можливе зарахувати - з 26.04.1995 по 30.06.2000, з 01.07.2000 по 31.12.2002.
02.05.2025 на звернення щодо перегляду рішення про відмову у призначенні пенсії, надійшла відповідь з Головного управління ПФУ в Чернігівській області, в якій вказано, з зауваженням щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи в Любашівському АТП-15137 з 26.04.1995 по 31.12.2003 - не згодні. Вважають за можливе зарахувати - 3 урахуванням довідки про заробітну плату від 20.01.2025, підтверджену актом перевірки від 06.03.2025, та з 01.07.2000 згідно з реєстром застрахованих осіб. Проте в призначенні пенсії за віком згідно наданих заяв відмовлено, за відсутності стажу на дату звернення.
Ухвалою судді від 24.12.2025 постановлено позовну заяву залишити без руху, встановивши 10-денний строк для усунення недоліків позову, шляхом надання до суду:
- документу про додаткову сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі 1211,20 грн;
- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.
09.01.2025 від позивача надійшла заява (вх. №2860/26), в якій просить поновити строк звернення до суду, обгрунтовуючи наступним.
Автоматизованою системою ПФУ розгляд заяви направлено для розгляду до ГУ ПФУ в Івано-Франківіській області. Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 27.02.2025 № 1551500006364, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю стажу. Таким чином, позивач ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права на пенсію за віком - 27.02.2025 коли йому вперше було відмовлено у призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області. 06.03.2025 ОСОБА_1 повторно звернувся до Любашівського об`єднаного УПФУ в Одеській області юридична адреса: вул. Мирна, 37-а селище Любашівка Подільського району Одеської області), із заявою про призначення йому пенсії за віком. Автоматизованою системою розгляд заяви направлено для розгляду до ГУ ПФУ в Чернігівській області. Рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області від 14.03.2025 № 1551500006364, ОСОБА_1 знову було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю стажу.
Не погоджуючись із рішеннями органів ПФУ, ОСОБА_1 у встановлений КАС України процесуальний шестимісячний строк, 04.06.2025 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 4.12.2025, шляхом моніторингу офіційного сайту «Судова влада України», позивачу стало відомо про наявність рішення Одеського окружного адміністративного суду №420/18061/25 від 03.12.2025 про відмову в задоволенні адміністративного позову, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача. При цьому у зазначеному судовому рішенні позивачу роз`яснено, що адміністративний позов може бути пред`явлений до органу, який приймав рішення про відмову у призначенні пенсії (ГУПФУ в Івано-Франківській області та/або ГУ ПФУ в Чернігівській області). Дане рішення суду ОСОБА_1 отримав поштовим відправленням 10.12.2025. Після отримання судового рішення № 420/18061/25 від 03.12.2025, ОСОБА_1 22.12.2025 повторно звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до належних відповідачів - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, ГУ ПФУ в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Таким чином, позивач ОСОБА_1 вважає, що строк звернення до суду за захистом своїх прав пропущений ним з поважної причини, оскільки розгляд попередньої справи №420/18061/25 до неналежного відповідача ГУ ПФУ в Одеській області тривав 6 місяців, починаючи з дня відкриття провадження у справі (11.06.2025) по день отримання судового рішення поштовим відправленням (10.12.2025) та набрання ним чинності.
Ухвалою судді від 13.01.2026 постановлено задовольнити заяву позивача (вх. №3860/26 від 09.01.2026) про поновлення строку на звернення до суду та поновити пропущений строк на звернення до суду з даним позовом; прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрити провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ).
30.01.2026 від представника відповідача ГУ ПФУ в Івано-Франківської області надійшов відзив (вх. №11117/26) з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши наступне.
ОСОБА_1 , 19.02.2025 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. Згідно пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформления документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (з наступними змінами), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. B заяву було направлено для опрацювання в Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області, яким 27.02.2025 було прийнято рішення №155150006364 про відмову в призначенні пенсії.
Згідно вказаного рішення, стаж для визначення права становить 31 рік 4 місяці 16 днів, а страховий стаж становить 30 років 5 місяців 28 днів. За результатами розгляду документів, поданих до заяви, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 26.11.1982 та додатково поданих документів до страхового стажу враховано всі періоди, однак, період роботи в ЛІП 15137 враховано з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу, в 2001-2002 (довідка Форми ОК-5). Розрахунок стажу проведено згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка Форми ОК-5), в тому числі період ведення підприємницької діяльності протягом 2004-2010. Як видно з розрахунку стажу, доданого до рішення, період роботи з 26.04.1995 року по 08.07.2004 року зарахований до страхового стажу згідно відомостей, що містяться в архівних довідках про заробіток №87 від 05.02.2025 та №23 від 20.01.2025, а також згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. Таким чином, згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 від 26.11.1982 та додатково поданих документів до страхового стажу враховано всі періоди, при цьому період роботи в АТП 15137 враховано з врахуванням даних, що містяться в архівних довідках та індивідуальних відомостях про застраховану особу, в 2001-2002 (довідка Форми ОК-5).
04.02.2026 від представника відповідача ГУ ПФУ в Чернігівській області надійшов відзив (вх. №ЕС/12475/26) з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог зазначивши, що 06.03.2025 звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Після надходження акту перевірки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.03.2025 №1500-0903-1/1898, Головне управління повторно розглянуто документи позивача, надані для призначення пенсії. До страхового стажу позивача зараховано період роботи в Любашівському АТП-15137 з урахуванням довідки про заробітну плату від 20.01.2025 №23, підтверджену вищезазначеним актом перевірки, та з 01.07.2000 згідно з реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Таким чином, з наведених норм законодавства та досліджених обставин справи не може бути встановлено протиправності в діях Головного управління щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, дії Головного управління є правомірними, а позовні вимоги позивача необґрунтованими та не підтверджені будь-якими доказами.
Разом із вказаним відзивом надано витребувані копії матеріалів пенсійної справи.
06.02.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №13621/26) зазначивши про протиправність дій ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 26.04.1995 по 08.07.2004.
16.02.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №16760/26),в якому покликаючись на фактичні обставини справи, просить позовні вимоги задовольнити. 
Інших заяв по суті станом на момент розгляду справи до суду не надходило.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, письмових пояснень, клопотань, заяв по справі, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням пенсійного віку, 19.02.2025 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-франківській області за результатами якого прийнято рішення №155150006364 від 27.02.2025 про відмову у призначенні пенсії.
У вказаному рішенні зазначено, що «Згідно з наданими документами стаж для визначення права становить 31 рік 4 місяці 16 днів, страховий стаж становить 30 років 5 місяців 28 днів.
Відповідно до п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають право особи за наявності страхового стажу не менше 32 років.
…Згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних, записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 з наступними змінами, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка.
За результатами розгляду документів, поданих до заяви, згідно записів трудової книжки НОМЕР_4 від 26.11.1982 та додатково поданих документів до страхового стажу враховано всі періоди, однак, період роботи в АТП 15137 враховано з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу, в 2001-2002 р.р. (довідка Форми ОК-5).
Розрахунок стажу проведено згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка Форма ОК-5), в тому числі період ведення підприємницької діяльності протягом 2004-2010 р.р.
Додатково повідомляє, що відповідно до п.3-1 розділу XV Закону №1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосування фіксованого податку з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).»
Після отримання рішення про відмову прийнятого ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 , 06.03.2026 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області за результатами якого прийнято рішення №155150006364 від 14.03.2025 про відмову у призначенні пенсії.
У вказаному рішенні зазначено, що «Необхідний страховий стаж статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 32 роки. Страховий стаж за наданими документами становить 27 років 24 дні. Страховий стаж для визначення права з урахуванням п. 3.1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 27 років 11 місяців 12 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.».
Не погоджуючись із рішеннями ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №155150006364 від 27.02.2025 та ГУ ПФУ в Чернігівській області №155150006364 від 14.03.2025, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів. 
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також – Закон №1058-IV).
Статтею 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія – це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
В силу правового регулювання положень частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Судом було досліджено трудову книжку ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 заповнену 26 листопада 1982 року та встановлено, наступні записи, зокрема:
- запис від 26.04.1995 прийнятий водієм 1-го класу на автобуса ЛАЗ -697 (наказ №31-к від 26.04.1995);
(у зв`язку з приватизацією підприємства Управління держмайна по Одеській області наказ №197 від 31.03.99 р. АТП-15137 перейменовано на ОАО АТП-15137 (наказ №32 від 27.05.99);
- запис від 08.07.2004 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (наказ №32 від 08.07.2004).
Згідно архівної довідки №23 від 20.01.2025 виданої КУ «Любашівський об`єднаний трудовий архів» Любашівської селищної ради, відповідно до якої згідно наказу №32 від 27.05.1999р. в зв`язку з приватизацією підприємства управлінням держмайна по Одеській області наказ № 197 від 31.03.1999р. Любашівське АТП 15137 перейменовано в Любашівське АТ АТП 15137. 3 2004р. ВАТ «Любашівське АТП 15137» припинило своє існування). ОСОБА_1 дійсно працював у вказаному підприємстві в 1995 - 2000 роках.
Відповідно до архівної довідки №87 від 05.03.2026 виданої КУ «Любашівський об`єднаний трудовий архів» Любашівської селищної ради, відповідно до якої наказом №31-к п. 1 від 26.04.1995 року прийняти водієм автобуса ЛАЗ-697, з 26.04.1995, та підтверджує, що він дійсно працював в Любашівському АТП 15137 в 2001-2003 роках.
09.04.2025 року на звернення позивача надійшла відповідь з Головного управління ПФУ в Одеській області «За результатами перевірки відмовної електронної пенсійної справи ГУ ПФУ в Одеській області направлено лист від 07.04.2025 року №1500-0306-9/72942 до ГУ ПФУ України в Чернігівській області та до ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо уточнення страхового стажу з урахуванням періоду роботи з 26.04.1995 року по 31.12.2003 рік.»
29.04.2025 року на звернення ОСОБА_1 надійшла відповідь з Головного управління ПФУ в Хмельницькій області, в якій вказано, що вони не погоджуються із позицією, викладеною у листі, щодо необхідності зарахування до страхового стажу періоду роботи заявника в Любашівському АТП-15137 з 26.04.1995 року по 31.12.2003 року, а вважають за можливе зарахувати з 26.04.1995 року по 30.06.2000 року, з 01.07.2000 року по 31.12.2002 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України №637 від 12.08.1993 року затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній» (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Також, згідно ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктом 3 №637 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.
Так, на час первинного заповнення трудової книжки позивача (12.07.1979) діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162.
Відповідно до п.1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.
Відповідно п.2.11. Інструкції №162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Записи роблять акуратно, використовуючи чорнильну або кулькову ручку, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору (абз.3 п.2.3 Інструкції №162).
У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №155150006364 від 27.02.2025 вказано, що за результатами розгляду документів, поданих до заяви, згідно записів трудової книжки НОМЕР_4 від 26.11.1982 та додатково поданих документів до страхового стажу враховано всі періоди, однак, період роботи в АТП 15137 враховано з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу, в 2001-2002 р.р. (довідка Форми ОК-5).
Проте суд зазначає, що записи в повній мірі відображають безперервну трудову діяльність позивача за періоди з 26.04.1995 по 08.07.2004 роки на ВАТ «Любашівське АТП 15137, а відтак вказаний період має бути зарахований до страхового стажу.
Що стосується безпосередньо ненарахування трудового стажу за відсутності індивідуальних відомостей про застраховану особу, суд зазначає наступне.
Частинами 6 - 6, 9, 10, 12 статті 20 Закону №1058-IV встановлено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки або зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №414/736/17, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а.
Відтак, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків чи подання звітності щодо працевлаштування та сплати страхових внесків.
Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №155150006364 від 27.02.2025, а також рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №155150006364 від 14.03.2025 протиправними та такими, що належить до скасування.
При цьому враховуючи, що позивачу відмовили у призначенні пенсії за віком як Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області так і Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, однак саме Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області приймали останнє за часовим проміжком рішення, а відтак дії зобов`язального характеру має вчинити той територіальний орган Пенсійного фонду України, який прийняв останнє рішення про відмову.
Беручи до уваги, що конституційне право на соціальний захист включає право на пенсійне забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права, який відповідатиме змісту спірних правовідносин, буде:
- визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №155150006364 від 27.02.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком; 
- визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №155150006364 від 14.03.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком, та наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На думку суду, саме такий спосіб судового захисту слід застосувати виходячи з обставин справи.
Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності вчинення оскаржуваних дій відповідачем суду не наведено та не надано.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства та судову практику, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у загальній сумі 2 423,50 грн, що підтверджується квитанціями №27 від 10.12.2025 та №3 від 05.01.2026.
Предметом позову є дві вимоги немайнового характеру, які хоч і задоволені частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20.
Ураховуючи те, що за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №155150006364 від 27.02.2025, а також рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №155150006364 від 14.03.2025, сума судового збору підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з обох відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань пропорційно задоволеним до них позовним вимогам у розмірі 1211,75 грн.
Керуючись статтями 9, 14, 243-246, 293, 295, 296 КАС, суд 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №155150006364 від 27.02.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №155150006364 від 14.03.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,75 грн.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,75 грн.
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 (    АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідачі:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76000, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, 15, код ЄДРПОУ 20551088);
- Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 832, код ЄДРПОУ 21390940).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА