РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/2440/26
Пров. №2/766/8426/26 
27 квітня 2026 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Хайдарової І.О.,
секретар судового засідання Валігурський Б.А.,
з участю представника позивачки адвоката Тихоши С.М.,
представника відповідача в режимі відеоконференції адвоката Зубарь В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:
І. Виклад позиції позивача.
27.02.2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною трьох років.
В обґрунтування позову вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому 15.03.2022 року шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалось, спільного господарства наразі не ведуть, проживають окремо. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду.

ІІ. Виклад позиції відповідача.
25.03.2026 року представником відповідача через Електронний суд подано відзив на позовну заяву, у якому вказала, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів, оскільки розуміє свій обов`язок з утримання дитини, однак, заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки є військоовослужбовцем ЗСУ. Вказала, що внаслідок проходження відповідачем служби в ЗСУ, у відповідача погіршився стан здоров`я: виник остеохондроз поперекового відділу хребта на рівні L4-SI, протрузії міжхребетних дисків L4-SI, грижі дисків L3-SI, лікований оперативного (28.06.2024 - видалення грижі диску, стабілізація рівня L5-SI фіксатором Coflex, часткова парціальна фасетектомія на рівні L5-SI з помірним порушенням функції (М42.1). Хронічна дискогенна радикулопатія L5-SI зліва зі стійким, помірно вираженим больовим, м`язово-тонічним синдромом, легким парезом лівої ступні, чутливими розладами з помірним порушенням функції (М51). З урахуванням зазначеного, значну частину доходу відповідач систематично витрачає на лікування, проходження реабілітаційних заходів, придбання лікарських засобів, медичних препаратів, оплату обстежень, консультацій, а також на підтримання належного стану здоров`я. Зазначені витрати є регулярними, необхідними та об`єктивно зумовленими станом здоров`я відповідача. Крім того, значна частина грошового забезпечення фактично витрачається відповідачем на потреби, пов`язані з проходженням військової служби, а саме: придбання необхідного спорядження, спеціального одягу, взуття, засобів індивідуального захисту, пального, витратних матеріалів, засобів зв`язку та інших речей, необхідних для належного виконання службових обов`язків. Окремо звертала увагу суду, що у відповідача на утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 від попереднього шлюбу. В добровільному порядку відповідач систематично сплачує кошти на її утримання, а також несе інші необхідні та регулярні витрати, пов`язані із забезпеченням дитини, її повсякденних потреб, розвитку та належних умов життя. Окрім цього, відповідач несе також обов`язкові щомісячні витрати на забезпечення власних базових потреб, оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, засобів першої необхідності, транспортні витрати та інші побутові потреби. Вважає заявлений розмір аліментів є надмірним, оскільки не відповідає реальним матеріальним можливостям відповідача та фактично призведе до непропорційного фінансового навантаження, з урахуванням наявності у відповідача дитини від попереднього шлюбу та існуючого аліментного обов`язку. Просила відмовити у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини в повному обсязі.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.03.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.
Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання дитини, в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини просила відмовити.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.
Сторони перебувають у зареєстрованому 15 березня 2022 року шлюбі, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 15.03.2022 року. Відомостей щодо розірвання шлюбу матеріали справи не містять.
Позивачка та відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 24.06.2024 року.
За довідкою військово-лікарської комісії виданої головою ВЛК Бурлака В. 24.10.2024 року №1791, ОСОБА_2 встановлено діагноз: Гіпертонічна хвороба 1 стадії, ступінь 3 СН 0 (110.0), остеохондроз поперекового відділу хребта на рівні L4-SI, грижі дисків L3-S1, лікований оперативно (28.06.2024 — видалення грижі диску, стабілізація рівня L5-S1 фіксатором Coflex, часткова парціальна фасстектомія на рівні L5-S1) з помірним порушенням функції (М42.1), хронічна дискогенна радикулопатія L5-S1 зліва зі стійким, помірно вираженим больовим, м`язево-тонічним синдромом, легким перезом лівої ступні, чутливими розладами з помірним порушенням функції (М51). Захворювання, пов`язані із проходженням військової служби. Розбіжна косоокість лівого ока без порушення біпокулрного зору. Вказано, що придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах) медичних підрозділів, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копією актового запису про народження №2368.
Представником відповідача до відзиву на позов надано копії скріншотів із додатку Монобанк про переказ ОСОБА_2 грошових коштів на ім`я Злати, в розмірі 4772,20 грн, копію скріншоту квитанції від 27.02.2026 р. про переказ Волковим С.О. на картку іншого банку (отримувач та призначення переказу не вказано) в розмірі 5000,00 грн., від 25.01.2026 р. про переказ Волковим С.О. на картку іншого банку (отримувач та призначення переказу не вказано) в розмірі 5000,00 грн., від 23.09.2025 року про переказ ОСОБА_2 на картку іншого банку (отримувач та призначення переказу не вказано) в розмірі 5000,00 грн.
Крім того, надано рух коштів по картці від 23.03.2026 р. ОСОБА_2 , з якого вбачається, що останнім розбились та отримувались перекази на картковий рахунок, однак, вказаний документ не містить відомостей щодо осіб та призначень, яким ОСОБА_6 робив перекази.

V. Оцінка Суду.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.
Щодо вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини.
Фактично, відповідач визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини саме у визначеному позивачкою розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів.
Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання доньки, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд.
За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Тобто, СК України визначає можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів та не пов`язує це з заявою платника аліментів та мінливості його доходу.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З огляду на визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини у визначеному позивачкою розмірі, суд дійшов висновку про задоволення позову у вказаній частині в повному обсязі.
Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дружини.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 травня 2020 у справі № 712/4702/19 (провадження 61-929св20).
Позивачка, звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання вказувала, що в силу вимог ст. 84 СК України вона має право на отримання аліментів з відповідача, з огляду на перебування її у декретній відпустці та неможливістю її працевлаштування.
Позивачкою не надано жодних доказів перебування її у декретній відпустці та того, що вона не є працевлаштованою, відсутністю отримання будь-якого виду доходу. Так само і відповідачем не надано суду відомостей щодо отримуваного доходу. Відповідач, заперечуючи проти позову у цій частині, посилався погіршення стану здоров`я під час проходження військової служби та перебування на його утриманні дитини від першого шлюбу 2014 року народження. Однак, надані відповідачем до відзиву докази щодо отриманих хвороб не свідчать про те, що станом на 2026 рік вказані хвороби у нього є, оскільки надана довідка ВЛК видана у жовтні 2024 року. Так само не надано належних, достатніх та допустимих доказів участі відповідача в утриманні доньки від попереднього шлюбу, оскільки з наданих трьох скірншотів квитанцій не можливо встановити особу, якій грошові кошти переказувались відповідачем та призначень вказаних переказів. Такого ж і не містить надана відповідачем виписка з рахунку.
Позивачкою не надано та судом не встановлено відомостей про розмір доходів відповідача які б свідчили, що він має об`єктивну можливість надавати матеріальну допомогу дружині у заявленому позивачкою розмірі.
Водночас відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження відсутності у нього можливості сплачувати аліменти на утримання матері дитини, що виходячи з приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком, адже кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні 20.03.2026р. представниками сторін було надано всі пояснення у справі, додаткових доказів та/або пояснень надано не було.
Отже, виходячи із принципу справедливості та розумності, з урахуванням вищевказаних обставин, враховуючи наявність у відповідача дитини від першого шлюбу, стягнення з нього аліментів на утримання другої дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку.
У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 27 лютого 2026 року.
На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

VІ. Заходи забезпечення позову (заяви).
Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

VІI. Розподіл судових витрат між сторонами.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з врахуванням часткового задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 274-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів — задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 27 лютого 2026 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1331, 20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивачка:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 27.04.2026 року з урахуванням перебування головуючої судді Хайдарової І.О. 24.04.2026 року у відрядженні.

Суддя	І. О. Хайдарова