ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/4244/24  Номер провадження 22-ц/814/140/26	Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Панченка О.О.
суддів: Пікуля В.П., Одринської Т.В.
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  представника ОСОБА_1 – адвоката Якименко Ольги Ігорівни на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 березня 2025 року 
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Сумський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському району Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-
В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
У листопаді 2024 року представник позивача  ОСОБА_1 адвокат Якименко Ольга Ігорівна звернулася до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Сумський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському району Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 30.12.2024 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Октябрського районного суду м. Полтави.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 березня 2025 року позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Сумський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському району Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України.
Не погодившись з вказаною ухвалою представник ОСОБА_1 – адвокат Якименко О.І. звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Стосовно підписання позовної заяви особою, яка не мала на це відповідних процесуальних повноважень представник Батуріна С.С. зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, повинна відповідати положенням, визначеним ст. ст. 175, 177 ЦПК України. 
Зокрема, частиною 2 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача. Оскільки, позовна заява була подана за територіальною підсудністю до Ленінського районного суду м. Полтави, адже останнім відомим Позивачу місцем реєстрації Відповідача є адреса: АДРЕСА_1 , то в ордері на підтвердження повноважень адвоката як представника у суді в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога» зазначений саме Ленінський районний суд м. Полтави. 
Новий ордер, в якому зазначено Октябрський районний суд м. Полтави представник Позивача долучила після отримання інформації про передачу справи за підсудністю.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Предметом перегляду є ухвала про повернення позовної заяви позивачу, яка відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що оскаржувана ухвала зазначена в частині другій статті 369 ЦПК України, то колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. 
Позиція апеляційного суду
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву подано та підписано особою, яка не надала суду належних документів наявності повноважень на підписання заяви та звернення з заявою до суду від імені та в інтересах ОСОБА_1 .
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Частиною 2ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Перелік документів, що додаються до позовної заяви, зазначено в статті 177 ЦПК України.
За правилами п. 1 ч. 4 статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до Ленінського районного суду м. Полтави за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, а тому в ордері на підтвердження повноважень адвоката як представника у суді в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога» зазначений саме Ленінський районний суд м. Полтави. 
При вирішенні питання про відкриття провадження Ланінським районним судом м. Полтави встановлено, що зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Ленінським районним судом м. Полтави та підлягає направленню за підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави з підстав встановлення актуального зареєстрованого місця проживання відповідача на території Шевченківського району м. Полтави, про що 30.12.2024 постановлено ухвалу. 
Таким чином, до Октябрського районного суду м. Полтави позовна заява надійшла разом із ордером, в якому зазначений саме Ленінський районний суд м. Полтави. Новий ордер, в якому зазначено Октябрський районний суд м. Полтави представник позивача долучила після отримання інформації про передачу справи.
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до  ч. ст.. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.
Посилання місцевого суду про те, що позовна заява подана представником ОСОБА_1 – адвокатом Якименко О.І. як особою яка не мала процесуальної дієздатності представляти позивача в Октябрському районному суді м. Полтави є помилковими, оскільки матеріали справи містять копію ордеру на надання правничої допомоги серії ВМ № 1057472 з якого вбачається, що адвокат Якименко О.І. надає правничу допомогу ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги від 08.10.2024 року у Октябрському районному суді м. Полтави та Полтавському апеляційному суді.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати указані права без будь-яких перепон чи ускладнень.
Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що за висновками ЄСПЛ, право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для повернення позовної заяви відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення заяви позивачеві на підставі п. 1 ч. 4ст. 185 ЦПК України.
Виходячи з викладеного, внаслідок порушення норм процесуального права місцевим судом було постановлено помилкову ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, що відповідно до п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.374, 376, ст.379, ст.382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Якименко Ольги Ігорівни задовольнити.
Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 березня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 17 лютого 2026 року.

Головуючий         О.О. Панченко 

Судді          В.П. Пікуль

Т.В. Одринська