КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 754/8590/25
номер провадження: 22-ц/824/6137/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А., 
за участю секретаря - Габунії М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 листопада 2025 року у складі судді Зотько Т.А., у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У травні 2025 року приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 26 квітня 2014 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема й в частині визначення виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення. 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованого у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Таким чином, відповідачка отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у вищевказаній газеті на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал» жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідачки не надходило.
Відповідачка внаслідок порушення умов договору та вимог, що передбачені нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 січня 2017 року по 31 березня 2025 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 86 324 грн 87 коп., заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку у розмірі 42 грн 07 коп. та заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування у розмірі 1 691 грн 42 коп., що разом становить 88 058 грн 36 коп. 
Також у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідачка зобов`язана сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі 5 807 грн 39 коп. та інфляційні втрати у розмірі 30 660 грн 60 коп. та пеню у розмірі 404 грн 86 коп.
З урахуванням наведеного ПрАТ «АК «Київводоканал» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 88 058 грн 36 коп., 3% річних у розмірі 5 807 грн 39 коп., інфляційні втрати у розмірі 30 660 грн 06 коп., пеню у розмірі 404 грн 86 коп. та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18 листопада 2025 року позов ПрАТ «АК «Київводоканал» залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «АК «Київводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до облікових даних ПрАТ «АК «Київводоканал» за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_1 , а отже вона є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення. Із заявою про укладання прямого договору на надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відповідачка до ПрАТ «АК «Київводоканал» не зверталась. З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг.
Вказує, що суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак на час виникнення заборгованості за спожиті комунальні послуги за період з 01 січня 2017 року по 23 лютого 2023 року не досягла повноліття. Однак скаржник звертає увагу на те, що ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення боргу 30 травня 2025 року, тобто на момент звернення до суду ОСОБА_1 була повнолітньою та згідно облікових даних товариства вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначає, що оскільки споживач послуг за вищевказаною адресою з відповідними документами у заявлений позовний період до ПрАТ «АК «Київводоканал» не звертався у зв`язку з не проживанням за вказаною адресою, відсутні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Відповідачка ОСОБА_1  не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.
Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до приписів ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За змістом положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З матеріалів справи вбачається та підтверджується даними Головного інформаційно-обчислювального центру (ГІОЦ) реєстру територіальної громади міста Києва, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованими є: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.70).
Також згідно з інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, наданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА № 131748702 від 02 червня 2025 року, відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 26 квітня 2005 року і по час видачі довідки офіційно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.42).
З витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 за період з 30 січня 2017 року по 27 листопада 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована за вказаною адресою 26 квітня 2005 року, а знята з реєстрації з 18 липня 2025 року. 
Згідно з інформацією наданою комунальним підприємством Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_2 на праві власності не зареєстрована.
05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).
Відповідно до п. 1 договору, позивач зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не визначено договором.
Рахунки на оплату послуг формуються виконавцем (якщо не визначено споживачами особу, що здійснює розподіл обсягів послуг), на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та надаються споживачеві (його представникові) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги.
Рахунки надаються у паперовому вигляді. За згодою споживача рахунки можуть надаватися йому в електронному вигляді, зокрема шляхом доступу до електронних систем обліку розрахунків. Рахунки надаються споживачеві на безоплатній основі (п. 15 Договору).
Цим повідомленням в пресі визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Крім того, даним повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (див. висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13).
Відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Пунктом 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка, ІНФОРМАЦІЯ_6 , у період з 01 січня 2017 року до 23 лютого 2023 року була неповнолітньою, а доказів укладення нею особисто договору з позивачем суду не надано. Також суд зазначив, що після досягнення ОСОБА_1 повноліття вона також не є належним відповідачем, оскільки з липня 2017 року вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , а за адресою: АДРЕСА_1 вона зареєстрованою не значиться. У зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованості.
Однак повністю з наведеними висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з такого.
Так, 11 липня 2025 року на адресу суду першої інстанції від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, у якому вона посилалася на те, що з липня 2017 року постійно проживає разом із сім`єю за адресою: АДРЕСА_3 .
На підтвердження того, що ОСОБА_1 з липня 2017 року постійно проживає з родиною за адресою: АДРЕСА_3 , відповідачка надала довідку Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 13 червня 2025 року № 1297/10-01.2-02 та акт опитування сусідів від 13 червня 2025 року (а.а.58-60).
В той же час відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
У відповідності до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Як зазначалося вище, згідно з інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, наданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА № 131748702 від 02 червня року відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 із 26 квітня 2005 року і по час видачі довідки офіційно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.42).
З доданої ОСОБА_1 до відзиву на позов довідки з Єдиного державного демографічного реєстру № 1528040-2023 від 06 грудня 2023 року слідує, що місцем проживання ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 , дата реєстрації: 26 квітня 2005 року (а.с. 54).
З витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 за період з 30 січня 2017 року по 27 листопада 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована за вказаною адресою 26 квітня 2005 року та зняття з реєстрації з 18 липня 2025 року. 
У той же час матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка ОСОБА_1 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 у період з 26 квітня 2005 року по 18 липня 2025 року, та в силу чинного законодавства у вказаний період була споживачем комунальних послуг, які надає ПрАТ «АК «Київводоканал», зверталася до позивача із заявами про відмову від отримання послуг або з претензіями про неотримання чи неякісне отримання таких послуг.
Однак суд першої інстанції належним чином не перевірив наведених встановлених вище обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_1 з 26 квітня 2005 року по 18 липня 2025 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
За таких обставин сам по собі факт проживання відповідачки з липня 2017 року за іншою адресою не звільняє її від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги, тим більше що матеріали справи не містять доказів її звернення до ПрАТ «АК «Київводоканал» із заявами про відмову від послуг, їх неотримання або проведення перерахунку.
При цьому колегія суддів зазначає, що факт реєстрації у спірній квартирі інших осіб не виключає обов`язку ОСОБА_1 зі сплати вартості наданих житлово-комунальних послуг, оскільки за змістом ч.1 ст.543 ЦК України кредитор вправі звернути вимогу про виконання солідарного обов`язку як до всіх боржників спільно, так і до будь-кого з них окремо. 
Отже висновок суду першої інстанції про неналежність ОСОБА_1 як відповідача не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи.
Також колегія суддів не в повному обсязі погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що перебування ОСОБА_1 у статусі неповнолітньої в період до 23 лютого 2023 року є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідно до положень ст.32 ЦК України повна цивільна дієздатність настає з досягненням особою вісімнадцяти років.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати послуг (п.28 опублікованого в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) публічного договору (оферти)).
Як вбачається з наданих відповідачкою суду першої інстанції документів, зокрема, паспорту громадянина України та довідки з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 дійсно народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.53-54).
Таким чином відповідачка ОСОБА_1 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При цьому колегія суддів враховує, що оскільки ПрАТ «АК «Київводоканал» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги надані за період з 01 січня 2017 року по 31 березня 2025 року, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за період до 23 лютого 2023 року не підлягають задоволенню, оскільки на той час відповідачка була неповнолітньою та не могла нести самостійну відповідальність за такими зобов`язаннями. 
Водночас після досягнення ОСОБА_1 повноліття, тобто за період з 24 лютого 2023 року по 31 березня 2025 року, суд першої інстанції був зобов`язаний окремо перевірити обґрунтованість і доведеність заявлених позовних вимог та надати їм належну правову оцінку.
Однак суд першої інстанції, у порушення вимоги ст.263ЦПК України, не надав належної оцінки цим обставинам та не вирішив позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 24 лютого 2023 року по 31 березня 2025 року, у зв`язку з чим передчасно дійшов висновку про відмову в позові в цілому.
З метою визначення розміру заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені, за період з 24 лютого 2023 року по 31 березня 2005 року, ухвалою Київського апеляційного суду від 24 березня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача та витребувано у ПрАТ «АК «Київводоканал» розрахунок заборгованості за вказаний період.
Із наданого ПрАТ «АК «Київводоканал» розрахунку заборгованості за спожиті послуги вбачається, що за період з 24 лютого 2023 року по 31 березня 2025 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 35 527 грн 48 коп. 
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за вказаний період підлягають стягненню компенсаційні нарахування, а саме: три проценти річних у розмірі 322 грн 95 коп. та інфляційні втрати у розмірі 2 078 грн 17 коп. Крім того, за період з червня 2024 року по березень 2025 року відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» нараховано пеню у розмірі 404 грн 86 коп. (а.с.125).
Вказаний розрахунок заборгованості містить усі складові тарифу, об`єми та періоди споживання. Нараховані 3% річних та інфляційні втрати та пеня відповідають приписам ч.2 ст.625 ЦК України і ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Також правильно обраховані суми пені. Розрахунок заборгованості має усі ідентифікуючі реквізити, складений уповноваженою особою та скріплений підписом і печаткою позивача. Період та способи нарахування компенсаційних виплат відповідають релевантному правовому регулюванню. 
Будь-яких доказів на спростування заборгованості за спожиті послуги, а також власний контррозрахунок, відповідачка суду не надала.
Також відповідачка не надала доказів, що за період з 24 лютого 2023 року по 31 березня 2025 року вказані вище послуги позивачем до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не надавались або надавались не в повному обсязі чи неналежної якості.
Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, які свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_1 у період з 24 лютого 2023 року по 31 березня 2025 року була повнолітньою, мала повну цивільну дієздатність та була зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , до якої ПрАТ «АК «Київводоканал» надавало відповідні житлово-комунальні послуги, та приймаючи до уваги, що відповідачка не надала жодних належних і допустимих доказів щодо відмови від отримання послуг, їх ненадання чи надання неналежної якості, оплати нарахованих сум чи власного контррозрахунку, тоді як розрахунок позивача в цей період підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачкою, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 35 527 грн 48 коп., трьох процентів річних у розмірі 322 грн 95 коп., інфляційних втрат у розмірі 2 078 грн 17 коп. та пеню у розмірі 404 грн 86 коп.
З наведених підстав позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково. 
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням встановлених вище обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі та відповідно до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ПрАТ «АК «Київводоканал» з наведених вище підстав. 
Тому апеляційна скарга ПрАТ «АК «Київводоканал» підлягає задоволенню частково. 
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання позовної заяви ПрАТ «АК «Київводоканал» сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп. (а.с.8), а за подання апеляційної скарги - 4 542 грн 00 коп. (а.с.88). 
Оскільки колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу ПрАТ «АК «Київводоканал», скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову, то понесені ПрАТ «АК «Київводоканал» судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги підлягають стягненню з ОСОБА_1  на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить2 322 грн 48 коп.
Що стосується вимог ПрАТ «АК «Київводоканал» про стягнення з ОСОБА_1 витрат на отримання відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 41 грн 00 коп., то ці вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Так, положеннями ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Оскільки у даній справі відповідальність відповідачки ОСОБА_1 встановлено не як власника квартири, а як повнолітньої дієздатної особи, зареєстрованої у спірному житлі, яка не відмовилася від отримання комунальних послуг, то відомості з Державного реєстру речових прав щодо реєстрації права власності на це житло, не були необхідними для розгляду справи чи підготовки до її розгляду, апеляційним судом до уваги не бралися, а тому покладення зазначених витрат на відповідачку є безпідставним, так як вони, всупереч вимогам ст.133 ЦПК України, не належать до витрат, необхідних для розгляду справи. 
Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (код ЄДРПОУ 03327664, місцезнаходження за адресою: місто Київ, вул. Лейпцизька, 1-А) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 35 527 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот двадцять сім) грн 48 коп., три проценти річних у розмірі 322 (триста двадцять дві) грн 95 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 078 (дві тисячі сімдесят вісім) грн 17 коп. та пеню у розмірі 404 (чотириста чотири) грн 86 коп.
В іншій частині позову акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір у розмірі 2 322 (дві тисячі триста двадцять дві) грн 48 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23 квітня 2026 року. 

Головуючий

Судді: