Справа № 755/21095/25
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2026 р. місто Київ
Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025105040000885 від 12 вересня 2025 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Вишевичі Житомирської області, українки, громадянки України, освіта технічна, розлученої, працюючої двірником у Житлово-експлуатаційній дільниці № 411 міста Києва, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального проступку (правопорушення), передбаченого частиною першою статті 126 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора           ОСОБА_7 ,
законного представника малолітнього потерпілого     ОСОБА_8 ,
захисника      адвоката    ОСОБА_9 ,
обвинуваченої            ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
05 вересня 2025 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась за адресою: АДРЕСА_3 , біля під`їзду №1, де в цей час був на прогулянці поруч з будинком малолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В цей момент, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення фізичного болю малолітньому потерпілому ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 наблизилася до малолітнього ОСОБА_12 на відстань витягнутої руки та схопила за обидві руки та нанесла декілька хаотичних ударів в область рук, тим самим спричинила останньому фізичний біль і при цьому не спричинила тілесних ушкоджень.
В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_6 завдала умисних ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому ОСОБА_10 .
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального проступку (правопорушення), передбаченого частиною першою статті 126 КК України, визнала повністю та пояснила суду, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Пояснила суду, що дійсно 05 вересня 2025 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, вона, знаходилась за адресою: АДРЕСА_1, біля під`їзду №1, будучи в полісаднику де вона вирощує квіти побачила в цей час хлопчика, який ковиряв утеплення на фасаді будинку, що її обирило і ОСОБА_6 вдарила хлопчика декілька разів хаотично по руках. Протиправні діяння, які ставляться їй у провину, вона не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється, шкодує про свій вчинок, обіцяє більше такого не вчинятиме, попросима вибачення у законного представника малолітного потерпілого. 
Показання обвинуваченої ОСОБА_6 , відповідають фактичним обставинам справи, нею не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.
Відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_6 .
Крім того, винуватість ОСОБА_6 , яка не оспорює фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого їй злочину, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у тому, що вона своїми умисними діями вчинила завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тому, знаходить правильною кваліфікацію її дій за частиною першою статті 126 КК України.
При ухваленні вироку стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує відповідно до статей 65-67 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку (правопорушення), особу винної та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального проступку (правопорушення), тяжкості наслідків, що настали, тощо. 
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального проступку (правопорушення).
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , відповідно до статті 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального проступку (правопорушення), яке у відповідності до статті 12 КК України є кримінальним проступком, дані, що характеризують особу винної - раніше не судима, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації і проживання, характеризується позитивно, офіційно працевлаштована, відношення обвинуваченої до вчиненого, а саме те, що обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому, позицію законого предстаника малолітнього потерпілої ОСОБА_8 , щодо міри покарання, яка поклалась на розсуд суду, прокурора, яка просила призначити покарання обвинуваченій у виді штрафу, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб його вчинення, стадію, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а також конкретні обставини справи, та вважає що необхідним і достатнім буде призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції частини першої статті 126 КК України у виді штрафу.
На переконання суду, таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання не надходило.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Речові докази відсутні. 
Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку (правопорушення), передбаченого частиною першою статті 126 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Речові докази у справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Дніпровського районного суду
міста Києва   ОСОБА_1