ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2026 року	справа № 380/695/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Громадської організації "Громадська рада "Закон та порядок" (79019, м. Львів, вул. Куліша, буд. 35, кв. 12 ЄДРПОУ 43263881) до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ( 79000, Львівська обл., місто Львів, АЕРОПОРТ ЦА ЄДРПОУ 33073442 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-
встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Громадської організації "Громадська рада "Закон та порядок" до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів», у якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Львів» імені Данила Галицького» щодо ненадання відповіді на адвокатський запит адвоката Романчука Юрія Романовича від 16 грудня 2025 № 153;
- зобов`язати відповідача надати повну інформацію та копії документів, запитуваних у адвокатському запиті від 16 грудня 2025року № 153, а саме: копію аудиторського звіту від 18.07.2024 №131305-21/8; копію акта ревізії від 03.07.2024 №131305-21/7.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 грудня 2025 року адвокат Романчук Юрій Романович, діючи на підставі Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та в інтересах Громадської організації «Громадська рада «Закон та порядок» згідно з договором №17/10/25 від 17 жовтня 2025 року, направив на офіційну електронну адресу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ( далі – відповідач) адвокатський запит (вих. №153) про надання копій аудиторського звіту від 18.07.2024 №131305-21/8 та акта ревізії від 03.07.2024 №131305-21/7. Відповідач запит отримав 16 грудня 2025 року, що підтверджується проміжною відповіддю №1247/01.01-16 від 23 грудня 2025 року. 23 грудня 2025 року відповідач повідомив про продовження строку розгляду запиту у зв`язку з необхідністю додаткового часу, а 07 січня 2026 року листом №10 відмовив у наданні запитуваної інформації, посилаючись на її належність до інформації з обмеженим доступом та державної таємниці. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Ухвалою судді від 19 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що Листом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 28.11.2023 №03/31-484-285дск ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» повідомлено про внесення об`єкта до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури та присвоєння йому унікального реєстрового номера. Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України «Про критичну інфраструктуру» відомості, що містяться у паспорті безпеки об`єкта критичної інфраструктури, є інформацією з обмеженим доступом. Згідно з п. 13 Порядку ведення Реєстру об`єктів критичної інфраструктури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №415 від 28.04.2023, до такої інформації віднесено, зокрема, дані про місцезнаходження об`єкта, його характеристики, власника, категорію критичності та інші ідентифікуючі відомості. Абзацом 12 п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну таємницю» передбачено, що до державної таємниці може належати інформація про організацію, стан та заходи із захисту об`єктів критичної інфраструктури (крім відомостей про використання бюджетних коштів). Аудиторський звіт від 18.07.2024 №131305-21/8 та акт ревізії від 03.07.2024 №131305-21/7, складені Західним офісом Держаудитслужби за результатами державного фінансового аудиту та ревізії ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького», охоплюють перевірку використання державного майна, зокрема нерухомих об`єктів і земельних ділянок, із зазначенням їх характеристик, що дає можливість ідентифікувати об`єкт критичної інфраструктури та його елементи. Крім того, аналіз витрат підприємства опосередковано розкриває заходи із забезпечення безпеки та стійкості об`єкта. Отже, запитувані документи містять інформацію з обмеженим доступом, а відмова у їх наданні на підставі ч. 2, 3 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є правомірною. Щодо посилання позивача на оприлюднення аудиторських звітів на веб-сайті підприємства, зазначає про таке. Оприлюднені на веб-сайті підприємства аудиторські звіти складені за результатами обов`язкового аудиту фінансової звітності відповідно до Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» та стосуються перевірки фінансової звітності. Натомість державний фінансовий аудит, що здійснюється відповідно до Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», має інший предмет контроль законності та ефективності використання державного майна і коштів. Таким чином, звіти обов`язкового аудиту не містять пооб`єктної інформації щодо державного майна та не розкривають відомостей, які можуть ідентифікувати об`єкт критичної інфраструктури або заходи його захисту. Їх оприлюднення не спростовує наявності інформації з обмеженим доступом у запитуваних аудиторському звіті та акті ревізії. Також вказує про таке. Правовідносини, врегульовані ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», виникають між адвокатом та суб`єктом, якому адресовано адвокатський запит. У цьому випадку позов подано від імені Громадської організації «Громадська рада «Закон та порядок», тоді як спірні правовідносини виникли між адвокатом та підприємством — адресатом запиту. За відсутності порушення прав та законних інтересів позивача, останній є неналежним суб`єктом звернення до суду. Відтак просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
Між адвокатом Романчуком Юрієм Романовичем та Громадською організацією "Громадська рада "Закон та порядок" укладений договір про надання правничої ( правової) допомоги №17/10/2025 та видано ордер на надання правничої ( правової) допомоги серія ВС №1408747 від 17.10.2025.
16 грудня 2025 року адвокат Романчук Юрій Романович, який діяв в інтересах Громадської організації "Громадська рада "Закон та порядок" звернувся до Державного підприємство "Міжнародний аеропорт "ЛЬВІВ" Імені Данила Галицького" із адвокатським запитом у якому просив надати документи аудиторського звіту від 18.07.2024 №131305-21/8 та ака ревізії від 03.07.2024 №131305-21/7.
23.12.2025 Листом №1247/01.01-16 відповідач повідомив про продовження строку розгляду адвокатського запиту від 16.12.2025 до двадцяти робочих днів.
07.01.2026 Листом від №10 відповідач відмовив у наданні запитуваних документів у адвокатському запиті. В обґрунтуванні відмови зазначив про те, що вказані документи містять інформацію з обмеженим доступом.
Позивач вважає такі дії протиправними, відтак звернувся із вказаним позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон №5076-VI).
Пунктами 1, 2 пункту 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) визначено, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Статтею 2 Закону №5076-VI закріплено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.
Статтею 20 Закону №5076-VI визначені професійні права адвоката, згідно з якими під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).
Згідно з частини 1 статті 24 Закону №5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємству установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.
Абзацом 1 частини 2 вказаної статті 24 Закону №5076-VI передбачено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Частиною 3 статті 24 Закону №5076-VI встановлено, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Згідно з статтею 7 Закону України «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Статтею 20 Закону України «Про інформацію» встановлено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про інформацію» до інформації з обмеженим доступом належить, зокрема, таємна та службова інформація.
Згідно з абзацом другим частини другої статті 21 Закону України «Про інформацію» відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.
Відповідно до частини 4 статті 21 Закону України «Про інформацію» до інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості:
1) про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту;
2) про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей;
3) про стан здоров`я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення;
4) про факти порушення прав і свобод людини, включаючи інформацію, що міститься в архівних документах колишніх радянських органів державної безпеки, пов`язаних з політичними репресіями, Голодомором 1932-1933 років в Україні та іншими злочинами, вчиненими особами, які брали участь або сприяли реалізації російської імперської політики, представниками комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів;
5) про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб;
5-1) щодо діяльності державних та комунальних унітарних підприємств, господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі або територіальній громаді, а також господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарському товариству, частка держави або територіальної громади в якому становить 100 відсотків, що підлягають обов`язковому оприлюдненню відповідно до закону;
5-2) про використання публічних коштів розпорядниками та одержувачами коштів державного і місцевих бюджетів, суб`єктами господарювання державної і комунальної власності, органами Пенсійного фонду та Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що підлягають обов`язковому оприлюдненню відповідно до закону;
6) інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі – Закон №2939-VI) визначено, що публічна інформація – це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.
Частиною другою ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше.
Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше (частини 3-4 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Статтею 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:
1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;
2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.
Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.
Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб`єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.
Таким чином, публічна інформація, крім встановлених законом випадків, є відкритою, а доступ до неї може забезпечуватися шляхом надання розпорядником інформації, до яких належать і суб`єкти владних повноважень, у встановлені законом строки інформації за відповідними запитами, а перелік підстав для відмови в задоволенні запиту на інформацію є вичерпним.
З аналізу статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» вбачається можливість розпорядника інформації обмежувати доступ до запитуваної інформації виключно при дотриманні визначених вимог. Тобто, розпорядник у відповіді на запит вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. Лише тоді ця відмова буде вважатися обґрунтованою та такою, що здійснена відповідно до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Суд з матеріалів справи встановив, що 7.01.2026 відповідач листом за №10 відмовив у наданні запитуваних документів у адвокатському запиті. В обґрунтування відмови зазначив про те, що вказані документи містять інформацію з обмеженим доступом.
У вказаній відмові відповідач не зазначив яким саме інтересам може завдати шкоди поширення даної інформації.
З огляду на викладене, відповідач не дотримав вимог частини другої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо застосування так званого «трискладового тесту», оскільки у відповіді від 07.01.2026 №10 не наведено конкретного інтересу, якому може бути завдано шкоди, не обґрунтовано істотність такої шкоди та не доведено переважання потенційної шкоди над суспільним інтересом в отриманні інформації.
Формальне посилання на належність запитуваних документів до інформації з обмеженим доступом без належної правової аргументації не може вважатися достатньою та законною підставою для відмови у наданні інформації.
Отже, відмова відповідача є необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам законодавства, та свідчить про протиправне обмеження права на доступ до публічної інформації.
Щодо аргументу відповідача про те, що у межах спірних правовідносин стороною є адвокат і підприємство адресат запиту. Разом з тим позов подано від імені Громадської організації «Громадська рада «Закон та порядок» без доведення порушення її прав чи законних інтересів. Суд зазначає щодо цього твердження наступне.
Приписи частини 1 статті 57 КАС України визначають, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно з частиною 4 статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:
1) довіреністю;
2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».
Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Як зазначено у адвокатському запиті від 16.12.2025 між адвокатом Романчуком Юрієм Романовичем та Громадською організацією "Громадська рада "Закон та порядок" укладений договір про надання правничої ( правової) допомоги №17/10/2025 та видано ордер на надання правничої ( правової) допомоги серія ВС №1408747 від 17.10.2025.
Відтак подаючи 16 грудня 2025 року адвокатський запит, адвокат Романчук Юрій Романович діяв в інтересах Громадської організацієї "Громадська рада "Закон та порядок" та мав право звертатися до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "ЛЬВІВ" імені Данила Галицького".
Відповідно до статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.
Тобто, інтерес у отриманні запитуваної інформації належить саме клієнту, а не адвокату як представнику. Відмова у наданні відповіді на адвокатський запит фактично перешкоджає реалізації прав та законних інтересів клієнта, для захисту яких такий запит було подано.
У цьому випадку адвокат звертався із запитом в інтересах Громадської організації «Громадська рада «Закон та порядок» на підставі укладеного договору про надання правничої допомоги. Отже, саме зазначена громадська організація є особою, право якої на отримання інформації було обмежене, а тому вона є належним позивачем у цій справі.
Відтак суд, не бере до уваги вказані аргументи. 
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
Адміністративний позов Громадської організації "Громадська рада "Закон та порядок" (79019, м. Львів, вул. Куліша, буд. 35, кв. 12 ЄДРПОУ 43263881) до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ( 79000, Львівська обл., місто Львів, АЕРОПОРТ ЦА ЄДРПОУ 33073442 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Львів» імені Данила Галицького» щодо ненадання відповіді на адвокатський запит адвоката Романчука Юрія Романовича від 16 грудня 2025 № 153.
Зобов`язати Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» надати повну інформацію та копії документів, запитуваних у адвокатському запиті від 16 грудня 2025 року № 153 відповідно до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Стягнути на користь Громадської організації "Громадська рада "Закон та порядок" (79019, м. Львів, вул. Куліша, буд. 35, кв. 12 ЄДРПОУ 43263881) за рахунок бюджетних асигнувань Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ( 79000, Львівська обл., місто Львів, АЕРОПОРТ ЦА ЄДРПОУ 33073442 ) 2662 грн 40 коп сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович