Справа № 289/136/26
Номер провадження 2/289/687/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участі секретаря судового засідання Василенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1070298 від 21.10.2023 в розмірі 12383,99 грн., судовий збір в розмірі 2662,40 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
Як на підставу позовних вимог позивач вказує, що 21.10.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1070298, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом на умовах та в терміни, передбачених договором. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти, проте ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 12383,99 грн., з яких: 1999,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10384,00 грн. - заборгованість за процентами.
21.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 21062024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Селфі Кредит» за кредитними договорами, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1070298 від 21.10.2023. 
Ухвалою від 05.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, розгляд справи призначено на 18.03.2026 (а.с.54-55,57), проведення якого відкладено із-за неявки відповідача на 01.04.2026, про що учасників справи повідомлено належним чином. 
23.02.2026 на виконання ухвали від 21.01.2026 від АБ «УКРГАЗБАНК» надійшла витребувана судом за клопотанням позивача інформація (а.с.70-80).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.67).
У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи.
З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом (Постанова ВС від 13.10.2025 у справі №572/3022/24).
Виклик відповідача  ОСОБА_1 , місце проживання якого невідоме, здійснювався в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному вебсайті судової влади (а.с.59,84).
Окрім того, про дату, час та місце судового розгляду відповідача було повідомлено шляхом направлення судової повістки на вказану в позовній заяві електронну адресу відповідача, однак конверт з судовою кореспонденцією повернувся не врученим адресату по причині «адресат відсутній» (а.с.82), а також шляхом доставки електронного листа на зазначену в позові електронну адресу відповідача (а.с.60), та направлення судової повістки СМС-повідомленням на наявний в матеріалах справи номер телефону відповідача, однак документ не доставлено по причині «некоректно вказано номер телефону» (а.с.86), таким чином судом вжито всіх можливих способів для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце судових засідань відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надавала, заяв чи клопотань від неї не надходило.
За таких обставин, з урахуванням положень ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, судом протокольно ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21.10.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1070298 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (а.с.19-22), який згідно з довідкою про ідентифікацію (а.с.23 на звороті), підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором «А870» 21.10.2023, вказаний ідентифікатор було відправлено на номер телефону НОМЕР_1 , який зазначено споживачем ОСОБА_1 в розділі 10 Договору. 
Згідно з п.1.1 договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якого забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІТС товариства здійснюється під час входу споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового коду, що є електронним підписом споживача, який попередньо направляється товариством на номер мобільного телефону споживача, зазначений останнім при вході в ІТС. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства.
Сума кредиту складає: 2000,00 грн. Тип кредиту - кредит (п. 1.3. договору).
Строк кредиту 360 днів (п. 1.4. договору). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору (п. 1.4. договору).
Стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору (п. 1.5.1. договору).
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_2 (п. 2.1. договору).
Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № 1070298 від 21.10.2023 є графік платежів, який також підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «А870» (а.с.20 на звороті). 
Укладенню вказаного договору передувало ознайомлення та підписання позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «А870» Паспорту споживчого кредиту (а.с.17 на звороті -18).
Згідно листа-повідомлення ТОВ «Пейтек» від 20.10.2025, від ТОВ «Селфі Кредит» на платіжну карту клієнта 5355086504710798 було успішно перераховано 2000,00 грн. 21.10.2023 (а.с.24 на звороті).
Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 1070298 від 21.10.2023, складеним ТОВ «Селфі Кредит» станом на 21.06.2024, за період з 24.06.2023 по 18.06.2024 нараховано заборгованість 33133,38 грн., позичальником ОСОБА_2 сплачено 7080,30 грн., сума боргу ОСОБА_2 становила 26053,08 грн., з яких 3998,91 грн. – тіло кредиту та 22054,17 грн. проценти (а.с.23-29).
21.06.2024 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Селфі Кредит» укладено договір факторингу №21062024, за умовами якого позивач прийняв належні кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.30 - 34).
21.06.2024 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Селфі Кредит» складено акт прийому-передачі реєстру боржників (а.с.35 на звороті), серед яких є позичальник ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с.35).
На підтвердження фактичного виконання договору факторингу позивачем надано платіжну інструкцію №3392 від 21.06.2024, на суму 2479762,78 грн. (а.с.36).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору.
Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, право вимоги за Договором №1070298 про надання споживчого кредиту від 21.10.2023, могло перейти до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на підставі Договору факторингу.
Проте, надані позивачем як докази документи не підтверджують факт отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач, а у своїй сукупності доводять лише факт укладення в електронному виді кредитного договору між первісним кредитором і відповідачем, а також факт відступлення права вимоги за вказаним договором між первісним кредитором і позивачем у справі, але сам факт укладення такого договору (відступлення права вимоги) не є достатнім для підтвердження дійсності права вимоги первісного кредитора, а саме виконання останнім обов`язку з перерахування коштів за укладеним кредитним договором.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст. 77 - ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.
Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, що підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.
У підтвердження виконання первісним кредитором свого обов'язку із надання позичальнику кредитних коштів новий кредитор надав суду лист-повідомлення ТОВ «Пейтек» від 20.10.2025, від ТОВ «Селфі Кредит» про успішне перерахування на платіжну карту клієнта 5355086504710798 2000,00 грн. 21.10.2023 (а.с.24 на звороті).
За змістом ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.
Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, лист-повідомлення ТОВ «Пейтек» від 20.10.2025, на який посилається позивач, не є первинним документом, що підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.
Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу по справі були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем.
Більше того, згідно витребуваної судом за клопотанням позивача інформації АБ «УКРГАЗБАНК» від 12.02.2026 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) Банком емітовано платіжну картку  НОМЕР_4 , на яку, згідно виписки по рахунку, в період з 21.10.2023 по 22.10.2023 відсутні зарахування коштів в сумі 2000,00 грн. (а.с.71), вказане підтверджується долученою випискою за рахунком (а.с.80).
Надані позивачем докази у сукупності доводять лише факт укладення в електронному виді кредитного договору між первісним кредитором і відповідачем, а також факт відступлення права вимоги за вказаним договором між первісним кредитором і позивачем у справі, але сам факт укладення такого договору (відступлення права вимоги) не є достатнім для підтвердження дійсності права вимоги первісного кредитора, а саме виконання останнім обов'язку з перерахування коштів за укладеним кредитним договором, на підтвердження якого позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не було надано суду жодного доказу.
Відтак, жодних належних і допустимих доказів, на підтвердження тих обставин, про які зазначає позивач у позовній заяві, а саме, на підтвердження перерахунку відповідачу як умови укладення договору, отримання відповідачем 2000,00 грн. кредитних коштів, відповідно й законності нарахування заборгованості за користування кредитом в розмірі 12383,99 грн., матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому позов не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 141, 263-265, 274-279, 280-282, 289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-й поверх, ЄДРПОУ 35234236) до  ОСОБА_1  (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  Наталія СІРЕНКО