Справа № 182/164/26
Провадження № 2-о/0182/77/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

02.04.2026 року        м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого-судді Кобеляцької - Шаховал І.О.
секретар Іванова Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона народилась  ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народився син ОСОБА_2 . У 1988 році, після закінчення середнього технічного училища № 35 м.Саратова за професією «швея, мотористка», вона вперше розпочала трудову діяльність. У зв`язку з прийняттям її на роботу швачкою з пошиття жіночих суконь в м.Саратові, на її ім`я була відкрита трудова книжка, серії НОМЕР_1 від 11.07.1988 року. На момент відкриття зазначеної трудової книжки, вона не перебувала у шлюбі та мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 », що повністю відповідало її особистим документам та усі первинні записи в трудовій книжці були внесені коректно. У 1990–1991 роках, перебуваючи у молодому віці та не маючи достатнього життєвого досвіду, вона уклала шлюб з громадянином ОСОБА_4 (по батькові не пам`ятає, у зв`язку зі значним проміжком часу) на території російської федерації. Зазначений шлюб носив формальний характер та був помилковим життєвим рішенням, оскільки подружні відносини фактично не склались. Після нетривалого спільного проживання сімейні відносини між нею та ОСОБА_4 були фактично припинені, спільного господарства вони не вели та проживали окремо. У зв`язку з державною реєстрацією шлюбу, вона змінила своє прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 », що й стало підставою для внесення змін до її трудової книжки, серії НОМЕР_1 . При цьому, відповідний запис про зміну прізвища був внесений працівником відділу кадрів без зазначення дати, що в подальшому призвело до ускладнення підтвердження її трудового стажу. Попри те, що шлюб фактично припинився майже одразу після його укладення, юридично він тривалий час не був розірваний, що пояснюється як особистими обставинами, так і складністю оформлення відповідних документів, оскільки шлюб було укладено за межами України. У період фактичного припинення шлюбних відносин, а саме: у 1992 році, вона здійснювала трудову діяльність дояркою у совхозі « ОСОБА_6 ». У зв`язку з працевлаштуванням та перебуванням у той час на прізвищі « ОСОБА_5 », на її ім`я була відкрита окрема трудова книжка, серії НОМЕР_2 від 23.04.1992 року. У 1995 році шлюб з ОСОБА_4 було офіційно розірвано, після чого вона повернула собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ». Відповідний запис про зміну прізвища після розірвання шлюбу було внесено до трудової книжки, серії НОМЕР_1 . Водночас, у зв`язку з тим, що шлюб був укладений на території іншої держави; відомості про нього не збереглись або не були належним чином перенесені до електронних реєстрів; архівні актові записи відсутні, на теперішній час неможливо отримати дублікат свідоцтва про укладення та розірвання шлюбу. Цей факт підтверджується письмовою відповіддю органу ДРАЦС, якою повідомлено про відсутність відповідних актових записів у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що, за інформацією реєстраційного органу, може бути наслідком людського фактора при оцифруванні архівних даних. Додатково зазначає, що 26.06.2024 року вона уклала новий шлюб і при його державній реєстрації відомості про попередній шлюб були відсутні, у зв`язку з чим цей шлюб був зареєстрований як перший, що ще раз підтверджує відсутність офіційних даних про шлюб з ОСОБА_4 у державних реєстрах. Таким чином, зміна прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 » та подальше повернення до дошлюбного прізвища « ОСОБА_3 » відбувались фактично, однак, на сьогоднішній день не можуть бути підтверджені належними документами з причин, що не залежать від неї. Саме ці обставини стали підставою для виникнення розбіжностей у трудових книжках та неможливості підтвердження її страхового стажу без встановлення відповідного юридичного факту в судовому порядку. Таким чином, враховуючи вищевикладене, змушена звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що трудова книжка, серії НОМЕР_1 від 11.07.1988 року, та трудова книжка, серії НОМЕР_3 від 23.04.1992 року, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
В судове засідання заявниця не прибула, однак, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити за її відсутності, вимоги підтримує та на задоволенні заяви наполягає (а.с.42). 
Заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не прибула. При цьому, від представника на адресу суду надійшли заперечення, згідно яких зазначено наступне. Так, ОСОБА_1 зверталась до територіальних органів Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за призначенням пенсії по інвалідності 05.12.2025 року та за результатами розгляду доказів прийнято рішення про відмову від 11.12.2025 року за № 047250027429 щодо страхового стажу, не зараховано всі періоди роботи за трудовими книжками ( НОМЕР_1 та НОМЕР_3 ), оскільки не підтверджено прізвище ОСОБА_5 . Документи про зміну прізвища ( ОСОБА_7 ) до заяви не долучено. Для зарахування до страхового стажу періодів роботи, зазначених в трудових книжках, необхідно надати належним чином оформлені довідки про періоди роботи, видані за місцем роботи (правонаступником/архівною установою), з посиланням на первинні документи та довідки про реорганізацію установ (за необхідності) або долучити документи про зміну прізвища ( ОСОБА_8 ). Головне управління заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту з підстав наявності спору і не надання вищевказаних документів до органів Пенсійного фонду України. При цьому, згідно частини 4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник заінтересованої особи просить суд в задоволенні заяви відмовити (а.с.22-25).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод”, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по- батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім"ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. 

Судом встановлено, що підставою для звернення до суду з даною заявою стали обставини, які полягають в тому, що в трудовій книжці, серії НОМЕР_1 від 11.07.1988 року, та трудовій книжці, серії НОМЕР_3 від 23.04.1992 року, наявні розбіжності, які в позасудовому порядку усунути не вбачається за можливе. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця по справі народилась  ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). У 1988 році, після закінчення середнього технічного училища № 35 м.Саратова за професією «швея, мотористка», вона вперше розпочала трудову діяльність та, у зв`язку з прийняттям її на роботу, на її ім`я була відкрита трудова книжка, серії НОМЕР_1 від 11.07.1988 року (а.с.8). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, заявниця на момент відкриття зазначеної трудової книжки не перебувала у шлюбі та мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 », що повністю відповідало її особистим документам та усі первинні записи в трудовій книжці були внесені коректно. Однак, у 1990–1991 роках заявниця уклала шлюб з ОСОБА_4 , який у 1995 році було розірвано, але, у зв`язку з державною реєстрацією шлюбу, вона змінила своє прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 », що й стало підставою для внесення змін до її трудової книжки, серії НОМЕР_1 . При цьому, відповідний запис про зміну прізвища був внесений працівником відділу кадрів без зазначення дати, що в подальшому призвело до ускладнення підтвердження її трудового стажу. У 1992 році вона здійснювала трудову діяльність дояркою у совхозі « ОСОБА_6 » та, у зв`язку з працевлаштуванням та перебуванням у той час на прізвищі « ОСОБА_5 », на її ім`я була відкрита окрема трудова книжка, серії НОМЕР_2 від 23.04.1992 року та відповідний запис про зміну прізвища після розірвання шлюбу було внесено до трудової книжки, серії НОМЕР_1 . Водночас, у зв`язку з тим, що шлюб був укладений на території іншої держави; відомості про нього не збереглись або не були належним чином перенесені до електронних реєстрів; архівні актові записи відсутні, на теперішній час неможливо отримати дублікат свідоцтва про укладення та розірвання шлюбу та цей факт підтверджується письмовою відповіддю органу ДРАЦС, якою повідомлено про відсутність відповідних актових записів у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що, за інформацією реєстраційного органу, може бути наслідком людського фактора при оцифруванні архівних даних. Окрім цього, додатково зазначено, що 26.06.2024 року вона уклала новий шлюб і при його державній реєстрації відомості про попередній шлюб були відсутні, у зв`язку з чим цей шлюб був зареєстрований як перший, що ще раз підтверджує відсутність офіційних даних про шлюб з ОСОБА_4 у державних реєстрах. 
Таким чином, зміна прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 » та подальше повернення до дошлюбного прізвища « ОСОБА_3 » відбувались фактично, однак, на сьогодні не можуть бути підтверджені належними документами з причин, що не залежать від самої заявниці, а вищевказані підстави, а саме: наявність розбіжностей у трудових книжках позбавляють заявницю права на призначення пенсії. Так, судом, при вивчені матеріалів справи, було виявлено той факт, що наявність розбіжностей в трудових книжках для заявниці створюються незручності та перешкоди у повному обсязі в користуванні своїми майновими та немайновими правами, а в даному випадку, своїми права, передбаченими ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», а тому, не викликає сумніву той факт, що трудова книжка, серії НОМЕР_1 від 11.07.1988 року, та трудова книжка, серії НОМЕР_3 від 23.04.1992 року, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

За таких обставин, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 

Керуючись ст.ст.315- 319 ЦПК України, суд - 

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про встановлення факту, що має юридичне значення -задовольнити. 

Встановити факт, що трудова книжка, серії НОМЕР_1 , від 11.07.1988 року та трудова книжка, серії НОМЕР_3 , від 23.04.1992 року належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:	  	І.  О.  Кобеляцька-Шаховал