ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

26 лютого 2026 року	Справа №160/36005/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- скасувати рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 18.11.2025 р. №63844-49304/Б-01/8-0400/25 про відмову у зарахуванні до його стажу роботи на посаді асистента кафедри інфекційних хвороб Дніпропетровського медичного інституту (потім Дніпропетровської державної медичної академії) за період з 18.09.1991 р. по 19.11.2001 р. (10 років 2 місяці) у подвійному розмірі та провести розрахунок попередньо призначеної пенсії враховуючи ці зміни; 
- зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву від 22.10.2025 р. із зарахуванням стажу роботи на посаді асистента кафедри інфекційних хвороб Дніпропетровського медичного інституту (потім Дніпропетровської державної медичної академії) за період з 18.09.1991 р. по 19.11.2001 р. (10 років 2 місяці) у подвійному розмірі та провести розрахунок попередньо призначеної пенсії враховуючи ці зміни відповідно до ст.60 "Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №1788-XII (текст статті №60 в редакції Закону №1110-IV від 10.07.2003 р.). 
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV. 14.04.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо зарахування стажу роботи на посаді асистента кафедри інфекційних хвороб Дніпропетровського медичного інституту (потім Дніпропетровської державної медичної академії) за період робити з 18.09.1991 по 19.11.2001 (10 років 2 місяці) у подвійному розмірі та провести розрахунок попередньо призначеної пенсії враховуючи зміни. Відповідач відповів на заяву від 14.04.2025 та зазначив про відсутність підстав для врахування періоду з 18.09.1991 по 19.11.2001 у подвійному розмірі. Після отримання додаткових документів, які підтверджують стаж робити та у зв`язку з новими обставинами позивач 20.10.2025 звернувся до відповідача із заявою для розрахунку пенсії зарахувавши стаж роботи на посаді асистента кафедри інфекційних хвороб Дніпропетровського медичного інституту (потім Дніпропетровської державної медичної академії) за період з 18.09.1991 по 19.11.2001 (10 років 2 місяці) у подвійному розмірі та провести розрахунок попередньо призначеної пенсії враховуючи ці зміни відповідно до ст.60 "Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідачем листом від 18.11.2025 №63844-49304/Б-01/8-0400/25 знову було відмовлено у зарахуванні стажу з підстав, що періоди роботи з 18.09.1991 по 19.11.2001 в Дніпропетровському медичному інституті на посаді асистента кафедри інфекційних хвороб не відноситься до роботи відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення" та підстави врахування періодів роботи в подвійному розмірі відсутні. З даною відмовою позивач не погоджується, внаслідок чого звернувся з позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідачу позов з додатками та зазначена ухвала суду доставлені до його електронного кабінету 18 та 25 грудня 2025 року, що підтверджується відповідними довідками наявними в матеріалах справи. Але відзиву на позовну заяву, відповідач до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Згідно із ч.2 ст.175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що з 12.01.2025 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058 IV.
14.04.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо зарахування стажу роботи на посаді асистента кафедри інфекційних хвороб Дніпропетровського медичного інституту (потім Дніпропетровської державної медичної академії) за період робити з 18.09.1991 по 19.11.2001 (10 років 2 місяці) у подвійному розмірі та провести розрахунок попередньо призначеної пенсії враховуючи зміни.
Проте, листом від 05.05.2025 відповідач повідомив позивача, що період роботи з 18.09.1991 по 19.11.2001 в Дніпропетровському медичному інституті на посаді асистента кафедри інфекційних хвороб не відноситься до роботи у вищезазначених закладах. Таким чином, підстава для врахування періоду роботи з 18.09.1991 по 19.11.2001 в подвійному розмірі відсутня.
22.10.2025 після отримання додаткових документів, які підтверджують стаж робити та у зв`язку з новими обставинами позивач повторно звернувся до відповідача із заявою для розрахунку пенсії та просив зарахувати стаж роботи на посаді асистента кафедри інфекційних хвороб Дніпропетровського медичного інституту (потім Дніпропетровської державної медичної академії) за період з 18.09.1991 по 19.11.2001 (10 років 2 місяці) у подвійному розмірі та провести розрахунок попередньо призначеної пенсії враховуючи ці зміни відповідно до ст. 60 "Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Проте листом, від 18.11.2025 №63844-49304/Б-01/8-0400/25 відповідачем було відмовлено у зарахуванні стажу з підстав, що періоди роботи з 18.09.1991 по 19.11.2001 в Дніпропетровському медичному інституті на посаді асистента кафедри інфекційних хвороб не відноситься до роботи відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення" та підстави врахування періодів роботи в подвійному розмірі відсутні.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі Закон № 1058-IV; тут та надалі у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).
Закон № 1058-IV набрав чинності 01.01.2004. Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом № 1058-IV, є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII.
Статтею 24 Закону № 1058-IV встановлено, зокрема, наступне: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За правилами пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до приведення законодавства України відповідно до цього Закону закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Позивач у позовній заяві стверджує, що клінічна база кафедри, на якій він виконував обов`язкову клінічну роботу у якості лікаря-інфекціоніста, як асистент кафедри інфекційних хвороб Дніпропетровського медичного інституту (ДМІ), потім Дніпропетровської державної медичної академії (ДДМА) це заклад охорони здоров`я - "Інфекційна лікарня ім. проф. Є.Г. Попкової" м. Дніпропетровськ, надалі "Міська інфекційна лікарня" м. Дніпропетровськ, потім "Міська інфекційна лікарня №21" (за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Канатна,17) та на сьогодні "Філія за напрямом "Інфекційні хвороби" КНП "Міської клінічної лікарні №4" ДМР м. Дніпро"). Так, під час роботи в Інституті він здійснював лікувальну роботу саме як лікар-інфекціоніст. Також це підтверджують аналогічні самозвіти про лікувальну роботу за підписами головних лікарів цієї ж клінічної бази. Таким чином, його роботу як лікаря-інфекціоніста за весь період роботи асистентом кафедри інфекційних хвороб документально підтверджується і Дніпропетровським медичним інститутом, а потім Дніпропетровською державною медичною академією, а також керівництвом їх клінічної бази, про що свідчать їх підписи та відповідні печатки клінічної бази, а саме інфекційної лікарні м. Дніпропетровськ.
На підтвердження характеру своєї роботи та умов праці, позивач також посилається на наступні документи. 
Згідно із долученої до матеріалів справи посадової інструкції асистента кафедри інфекційних хвороб А.М. Бондаренка №425/8 від 30.12.1994 р. та від 08.11.2000 р., зазначено, що лікувальна робота є обов`язковою частиною роботи асистента кафедри інфекційних хвороб.
Також, Дніпропетровським державним медичним університетом листом від 19.05.2025 р. №01-26/1015/01 було надано відповідь на його інформаційні запити, з якої вбачається, наступне:
"…лікувальна робота базується на: 
- чинному "Положенні про лікувальну роботу клінічних кафедр Дніпровського державного медичного університету"; 
- чинному наказі МОН України № 90 від 02.04.1993 "Про затвердження Інструкції про оплату праці та розміри ставок заробітної плати професорсько-викладацького складу вищих навчальних закладів", 
- на типовому Договорі про співробітництво між ДДМУ та клінічними базами; 
- посадових інструкціях.
1. На інформаційний запит (вхід. №430/01-24 від 30.04.2025 року) щодо надання інформації роз?яснення відносно яку саме лікувальну роботу, в якому обсязі, у якому вигляді, а саме якій якості повинен виконувати асистент (кандидат наук та асистент, який не має наукового ступеня) клінічної кафедри інфекційних хвороб ДДМУ повідомляємо, що асистенти клінічних кафедр виконують лікувально-діагностичну роботу в профільних відділеннях, на яких базується клініка, в обсязі, що визначається від розрахункової норми навантаження лікаря-ординатора відповідної спеціальності відповідно до "Положення про клінічний заклад охорони здоров?я" (наказ МОЗ України № 174 від 05.06.1997 р.). 
Доплата за лікувальну роботу асистентам, які не мають наукового ступеня здійснюється відповідно до наказу МОН України № 90 від 02.04.1993 "Про затвердження Інструкції про оплату праці та розміри ставок заробітної плати професорсько-викладацького складу вищих навчальних закладів" в розмірі 77%. 
2. На інформаційний запит (вх. №444/01-24 від 07.05.2025 року) доводимо, що:
- лікувальна робота клінічних кафедр ДМУ здійснюється на підставі договору про співробітництво між Дніпровським державним медичним університетом та закладом охорони здоров`я.
- Працівники клініки з числа професорсько-викладацького складу відповідно до "Положення про клінічний заклад охорони здоров`я" (наказ МОЗ України № 174 від 05.06.1997 р., беруть участь у проведенні лікувально-діагностичного процесу, здійснюють обходи, консультації хворих, організують консиліуми, визначають і коригують плани і тактику подальшого обстеження і лікування хворих разом з іншими співробітниками клінічного закладу несуть відповідальність за якість лікувально-діагностичного процесу, організують клінічні, патолого-анатомічні та науково-практичні конференції лікарів клінічного закладу. 
- Асистенти клінічних кафедр виконують лікувально-діагностичну роботу в профільних відділеннях, на яких базується клініка, в обсязі, що визначається від розрахункової норми навантаження лікаря-ординатора відповідної спеціальності (інфекціоніста, дитячого інфекціоніста). 
- Організація лікувальної роботи на клінічній кафедрі покладається на завідувача кафедри. Завідувач кафедри призначає відповідальну особу за організацію лікувальної роботи з числа професорсько-викладацького складу клінічної кафедри. Призначення відповідального за лікувальну роботу має бути відображене в протоколі засідання кафедри і враховане при формуванні його посадових обов?язків. 
- Розклад лікувальної роботи професорсько-викладацького складу кафедри затверджується у Додатку 1 договору про співробітництво. 
- Підставою для виконання лікувальної роботи професорсько-викладацьким складом кафедри є наявність у працівників клінічних кафедр вищої медичної освіти, сертифікату фахівця та лікарської кваліфікаційної категорії (інфекціоніста, дитячого інфекціоніста). 
На заяву (вхід. № 447/01-24 від 07.05.2025 року) щодо надання в Пенсійний фонд України відносно д.мед.н. Бондаренко А.М.: 
- згідно наказу про прийняття на роботу, його було прийнято на посаду науково-педагогічного працівника. Посади лікаря-інфекціоніста у вищому навчальному закладі (ДДМУ) - не передбачуються. 
- асистент клінічної кафедри відноситься до професорсько-викладацького складу клінічних кафедр, лікувальна робота яких здійснюється з метою підготовки фахівців на належному рівні з урахуванням сучасних досягнень медицини, відповідно до індивідуального плану роботи співробітників клінічних кафедр на рік, і враховується при встановленні доплати до посадового окладу відповідно до кваліфікаційних рівнів".
Крім того, в якості підтвердження позивачем було надано лист Дніпровського державного медичного університету від 15.05.2025 №01-26/993/13 з додатками, з яких вбачається графа оплати праці саме за "лікувальну роботу" та "шкідливість" та сплачується за розміром від 70 до 77% від посадового окладу, що також регламентується "Положенням про лікувальну роботу клінічних кафедр Дніпровського державного медичного університету" з відповідними додатками, а також відповіддю з Дніпровського державного медичного університету від 19.05.2025 р. №01- 26/1015/8/1.
Також, з відповідей на інформаційні запити з Дніпровського державного медичного університету № 01-26/1745/13 від 07.08.2025, №01-26/1880/ф/01 від 28.08.2025 та № 01-26/1895/13 від 01.09.2025 вбачається, що ОСОБА_1 було прийнято у Дніпропетровський медичний інститут, потім Дніпропетровська державна медична академія на посаду асистента кафедри інфекційних хвороб, які обов`язково здійснюють лікувальну роботу у обсязі не менше 50% від навантаження лікаря-ординатора клінічної бази відповідного профілю (у даному випадку - інфекційній лікарні), яка є закладом охорони здоров`я, та яка має відповідну окрему оплату (не менше 77% від посадового окладу асистента кафедри), що оплачується вищим навчальним медичним закладом. 
Також зазначено, що офіційною клінічною базою Дніпропетровського медичного інституту, потім Дніпропетровська державна медична академія за профілем інфекційні хвороби на період 1991 - 2001 роки була саме "Інфекційна лікарня" м. Дніпропетровськ, надалі "Міська інфекційна лікарня" м. Дніпропетровськ. Робота позивача, як лікаря-інфекціоніста на клінічній базі "Інфекційна лікарня" м. Дніпропетровськ, надалі "Міська інфекційна лікарня" м. Дніпропетровськ регламентувалася відповідними договорами між клінічною базою та Дніпропетровським медичним інститутом, потім Дніпропетровська державна медична академія. 
Також згідно із відповіддю з Дніпровського державного медичного університету №01-26/1902/13 від 02.09.2025 р. договори про науково-виробниче співробітництво не збереглися, так як їх термін зберіганні не перевищує 5 років (згідно до Типового переліку документів, що створюються в діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Мін`юсту України від 12.04.2012 № 578/5 (зі змінами)).
Проте з цієї інформації можно зробити висновок, що "Інфекційна лікарня" м.Дніпропетровська, надалі "Міська інфекційна лікарня" м. Дніпропетровськ на період 1991 - 2001 роках була офіційною клінічною базою Дніпропетровського медичного інституту, потім Дніпропетровська державна медична академія.
Також, позивачем було надано договір №24-2/422 від 01.01.2025 про співробітництво між Дніпропетровським державним медичним університетом та Комунальним некомерційним підприємством "Міська клінічна лікарня №4" Дніпропетровської міської ради, з якого вбачається, що викладачі клінічної кафедри інфекційних хвороб, прийняті на посади викладачів Дніпропетровським державним медичним університетом (науково-педагогічних працівників) виконують обов`язкову лікувальну роботу у якості лікарів-інфекціоністів у відділеннях інфекційного профілю клінічної бази Дніпровського державного медичного університету відповідно до офіційного договору між Дніпропетровським державним медичним університетом та його клінічною базою, що детально відображено в додатках до цього договору. 
Окрім цього підтвердженням того, що викладачі клінічних кафедр Дніпровського державного медичного університету виконують саме лікувальну роботу у якості лікарів відповідного профілю саме у клінічних базах, які є саме закладами охорони здоров`я є також договір №4 між Дніпровським державним медичним університетом та КП "Криворізька міська клінічна лікарня №2" Криворізької міської ради, де також ретельно викладені фактично поіменні обов`язки виконання саме лікарської роботи викладачів на клінічній базі.
На підтвердження виконання позивачем роботи лікаря-інфекціоніста на посаді асистента кафедри інфекційних хвороб на клінічній базі Дніпропетровського медичного інституту, потім Дніпропетровська державна медична академія, а саме у інфекційній лікарні м. Дніпропетровськ ним було долучено до справи "самозвіти про лікувальну роботу" за період 1991 - 2000 роки, в яких зазначено в яких клінічних відділеннях клінічної бази, а саме інфекційної лікарні м. Дніпропетровськ позивач виконував роботу лікаря-інфекціоніста. 
Також, в якості доказів роботи позивача у якості лікаря інфекціоніста ним було надано свідоцтво про лікарську кваліфікацію з присвоєнням відповідних лікарських категорій. 
Суд встановив, що матеріали, які характеризують діяльність Інституту та зв`язок з "Інфекційна лікарня ім. проф. Є.Г. Попкової" м. Дніпропетровськ, ("Міська інфекційна лікарня" м. Дніпропетровськ, "Міська інфекційна лікарня №21") та умови праці позивача, були наявні в матеріалах справи.
Позивачем були надані докази у вигляді документів про те, що його робота на посаді асистента кафедри асистента кафедри інфекційних хвороб Дніпропетровського медичного інституту за період з 18.09.1991 р. по 19.11.2001 р. одночасно була роботою у якості лікаря-інфекціоніста у закладі охорони здоров`я, а саме інфекційній лікарні м.Дніпропетровськ, яка була на той час офіційною клінічною базою Дніпропетровського медичного інституту.
Відповідач у відзиві заперечує право на пільгове обчислення стажу, стверджуючи, що посади позивача формально не входять до переліку посад, прямо зазначених у статті 60 Закону № 1788-XII.
Однак суд зазначає, що стаття 60 Закону № 1788-XII для надання права на пільгове обчислення стажу пов`язує його не стільки з конкретною назвою посади, скільки з характером закладу (відділення), де працювала особа, та характером виконуваної ним роботи (безпосереднє лікування чи обслуговування відповідних категорій хворих).
Таким чином, виходячи з наведеного вище, робота на посаді асистента кафедри інфекційних хвороб медичних інститутів, медичних академій та медичних університетів - передбачає офіційну обов`язкову роботу у профільних інфекційних відділеннях інфекційних лікарень, а саме в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я в якості лікаря-інфекціоніста. Тому клінічна робота на кафедрі інфекційних хвороб вищих навчальних медичних закладів України безпосередньо підпадає під дію ст.60 "Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах" Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому стаж роботи на кафедрі інфекційних хвороб повинен бути зарахованим до пенсійного страхового стажу у подвійному розмірі.
Суд також враховує правову позицію, висловлену Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 03 березня 2016 року у справі № К/800/47677/15, де зазначалося про необхідність встановлення факту роботи саме в закладах (відділеннях), перелічених у статті 60 Закону № 1788-XII, та з відповідною категорією хворих. 
Надані позивачем докази, дозволяють встановити ці обставини.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, відповідач не надав переконливих доказів на спростування даних, викладених у наданих документах, та не довів, що характер роботи позивача та статус закладу не відповідають умовам, передбаченим статтею 60 Закону №1788-XII для пільгового обчислення стажу.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що період роботи позивача на посаді асистента кафедри інфекційних хвороб Дніпропетровського медичного інституту за період з 18.09.1991 р. по 19.11.2001 р. підлягає зарахуванню до страхового стажу у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону № 1788-XII, а дії відповідача щодо відмови у такому зарахуванні є протиправними.
Щодо обраного позивачем способу захисту про зобов`язання відповідача перерахунок та виплату йому пенсію, необхідно зазначити наступне.
Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Із системного аналізу вказаних норм вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.
Повноваження щодо призначення пенсії відносяться виключно до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.
Суд зауважує, що зарахування спірного періоду роботи позивача до стажу є можливим за наслідками розгляду відповідної заяви.
Оскільки відповідачем спірний період роботи на виконання рішення суду ще не зараховано до стажу роботи та не надано оцінку загальному стажу роботи позивача (з урахуванням висновків суду в цьому рішенні) та не прийнято відповідачем ще рішення за результатом розгляду справи, суд вважає, що ці вимоги є передчасними.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1211,20 грн.
Разом з тим, враховуючи, що позовну заяву позивачем до суду подано через підсистему "Електронний суд", то в силу положень ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" позивач мав сплатити 968,96 грн. судового збору.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 484,48 грн. (968,96 грн. : 2).
При цьому надмірно сплачений судовий збір у розмірі 242,24 грн., згідно із положеннями пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню за клопотанням позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи з 18.09.1991 р. по 19.11.2001 р. в Дніпропетровському медичному інституті.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.04.2025 року з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду, зарахувавши до стажу період роботи з 18.09.1991 р. по 19.11.2001 р. на посаді асистента кафедри інфекційних хвороб Дніпропетровського медичного інституту.
У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма