П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/42707/25	

Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.
Дата і місце ухвалення: 16.02.2026р., м. Одеса 

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Тарновецького І.І.,
Шевчук О.А.,
за участю секретаря – Кніш Д.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, відділу поліції №1 Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В :
25 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 06.02.2026р., просив суд визнати протиправними та скасувати прийняті у виконавчому провадженні №79750841 постанови: про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2025р., про арешт коштів боржника від 09.12.2025р., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 09.12.2025р. та про стягнення виконавчого збору від 09.12.2025р. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправною та скасування постанови Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №79750841 від 09.12.2025р., ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 16.02.2026р. у відповідній частині, з ухваленням в цій частині по справі нового судового рішення – про задоволення його позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що відділ поліції №1 Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області входить до структури Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, не є юридичною особою, а тому не може бути стягувачем у виконавчому провадженні з примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення. З посиланням на положення ст.ст. 80, 89, 95 ЦК України, якими врегульовано цивільно-правове становище філій та представництв, апелянт стверджує про недопустимість самостійної і безпосередньої участі відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила. Відтак, дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №79750841 не відповідають вимогам п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вчинені за заявою не належної особи.
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що відділи поліції не є відповідачами у суді при оскарженні постанов у справі про адміністративне правопорушення. Відповідачами в таких справах є Головні управління Національної поліції в областях. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30.07.2025р. інспектором сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Олександрівка) відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області винесено постанову серії ЕНА №5347622, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Зазначену постанову ОСОБА_1 оскаржив в судовому порядку.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.08.2025р. відкрито провадження у справі №766/12321/25 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Кіровоградській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5347622 від 30.07.2025р.
Листом від 24.09.2025р. начальником відділу поліції №1 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надіслано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5347622 від 30.07.2025р. на примусове виконання до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
09.12.2025р. старшим державним виконавцем Корабельного відділу ДВС у місті Херсоні Скворцовою Л.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79750841 з виконання постанови ЕНА №5347622 від 30.07.2025р., виданої ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, про стягнення штрафу в розмірі 1020,00 грн.
Згідно вказаної постанови стягувачем у виконавчому провадженні є ВП №1 (м.Знамянка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.
Того ж дня, державним виконавцем у виконавчому провадженні №79750841 прийнято постанови про арешт коштів боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.
Не погоджуючись з правомірністю прийнятих 09.12.2025р. у виконавчому провадженні №79750841 постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку.
Вимоги позову позивач обґрунтовував тим, що у спірних постановах стягувачем зазначено ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, який не являється територіальним органом поліції та входить до структури ГУНП в Кіровоградській області. Відтак, за твердженнями ОСОБА_1 , дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та винесення спірних постанов не відповідають вимогам п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження відкрито за заявою не належної особи, яка не може бути стягувачем. 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , зазначив, що ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено, що за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення. Оскільки постанова серії ЕНА №5347622 прийнята інспектором сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Олександрівка) відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, тому, за висновками суду, саме ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області є належним стягувачем. Встановлене, також, підтверджується імперативною нормою ст.299 КУпАП, яка визначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Рішення суду першої інстанції від 16.02.2026р. оскаржено ОСОБА_1 лише в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправною та скасування постанови Корабельного відділу ДВС у місті Херсоні про відкриття виконавчого провадження №79750841 від 09.12.2025р., а тому, на підставі ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.
Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції про правомірність спірної постанови про відкриття виконавчого провадження №79750841 від 09.12.2025р. колегія суддів виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Так, відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.
Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Згідно ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч.1 ст.15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Частиною другою статті 15 Закону передбачено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Згідно ч.4 ст.15 Закону №1404-VIII за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.
Колегія суддів зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5347622 від 30.07.2025р., винесена інспектором сектору поліцейської діяльності №1 (смт.Олександрівка) відділу поліції №1 (м.Знамянка) Кропивноцького РУП ГУНП в Кіровоградській області майором поліції Безносенком Ю.О., у відповідності до п.6 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII, є виконавчим документом, примусове виконання якого покладається на органи державної виконавчої служби.
Як вже зазначалося колегією суддів, спірну постанову про відкриття виконавчого провадження №79750841 від 09.12.2025р. з примусового виконання постанови серії ЕНА №5347622 від 30.07.2025р. прийнято державним виконавцем відповідача за заявою ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, якого визначено стягувачем у виконавчому провадженні.
Спірним у даному випадку є питання чи може бути стягувачем за рішенням про стягнення в дохід держави коштів, прийнятому у справі про адміністративне правопорушення, ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.
Частиною четвертою статті ст.15 Закону №1404-VIII передбачено стягувачем у такому випадку виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (у тому числі передбачені частиною 2 статті 122 КУпАП).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, належить до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції, мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.
Згідно п.7 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою КМУ від 28.10.2015р. №877, Національна поліція здійснює свої повноваження через центральний орган управління та утворені в установленому порядку територіальні (у тому числі міжрегіональні) органи в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах, а також заклади та установи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015р. №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, серед яких Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області.
Відповідно до частини першої статті 14, частини третьої статті 15, підпункту 7 пункту першого статті 22 Закону України «Про Національну поліцію», підпункту 13 пункту 11 та абзацу другого пункту 13 Положення № 877, структуру центрального органу управління поліції та територіальних органів поліції, затверджує керівник поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України. Керівник поліції підписує накази Національної поліції.
Керуючись частиною третьою статті 15 Закону №580-VIII, наказом Національної поліції України у ГУНП в Кіровоградській області створено структурний підрозділ – Кропивницьке районне управління поліції (без статусу юридичної особи публічного права), до складу якого входить відділ поліції №1. 
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що відділ поліції №1 Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області не є державним органом, який прийняв рішення у справі про адміністративне правопорушення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення, а тому, в розумінні ч.4 ст.15 Закону №1404-VIII, він не може бути стягувачем у виконавчому провадженні з виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5347622 від 30.07.2025р.
Стягувачем у даному випадку має бути Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, оскільки Кропивницьке районне управління поліції є структурним територіальним відокремленим підрозділом ГУНП та немає статусу юридичної особи. 
Єдиною належним чином зареєстрованою юридичною особою є саме ГУНП у Кіровоградській області, вказана юридична особа має свій рахунок та несе відповідальність, а також виконує свої зобов`язання і здійснює діяльність як суб`єкт владних повноважень та є розпорядником бюджетних коштів.
На користь такого висновку колегії суддів свідчить те, що посада інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області входить до штатів ГУНП, у зв`язку із чим призначення на посаду та звільнення з неї здійснюється на підставі наказу начальника ГУНП в Кіровоградській області. 
Враховуючи наведене у сукупності колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що спірну постанову про відкриття виконавчого провадження №79750841 прийнято 09.12.2025р. старшим державним виконавцем Корабельного відділу ДВС у місті Херсоні Скворцовою Л.Ю. з порушенням пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII, тобто за заявою ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, який не може бути стягувачем у виконавчому провадженні.
За таких обставин, постанова про відкриття виконавчого провадження №79750841 прийнята 09.12.2025р. не може бути визнана законною та підлягає скасуванню.
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
При вирішенні спору суд першої інстанції допустив не правильне застосування норм матеріального права, що у відповідності до пункту 4 частини першої статті 317 КАС України, є підставою для скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправною та скасування постанови Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №79750841 від 09.12.2025р., з ухваленням в цій частині по справі нового судового рішення – про задоволення позову ОСОБА_1 .
В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін як таке, що не оскаржено в апеляційному порядку. 
За положеннями ч.1 та ч.3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Частиною шостою статті 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При зверненні до суду першої інстанції ОСОБА_1 було сплачено 968,96 грн. судового збору, а при поданні апеляційної скарги 1453,44 грн. 
Таким чином, з Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2422,40 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 272, 287, 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст. ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 09.12.2025р. про відкриття виконавчого провадження №79750841.
Ухвалити в цій частині по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 09.12.2025р. про відкриття виконавчого провадження №79750841.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 34906677) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 2422,40 грн. судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	І.І. Тарновецький   Шевчук О.А.