Справа № 457/1646/25
провадження №2-др/457/2/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 лютого 2026 року м. Трускавець
Трускавецький міський суд Львівської області
в складі: головуючого судді  Марчука В.І.,
секретар судового засідання Ярова О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Огородника Олега Ігоровича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,- 
в с т а н о в и в:
В провадженні Трускавецького міського суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 04 лютого 2026 року у справі №457/1646/25 ухвалено позов задоволити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду, а саме з 27 жовтня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття.
09 лютого 2026 року представник відповідача - адвокат Огородник О.І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі. В обгрунтування заяви зазначає, що Згідно Додатку N?1 від 09.11.2025 року до нього, послуги з надання правової допомоги Николину Н.Р по справі 457/1646/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів оплачуються у вигляді гонорару з фіксованим розміром в сумі 8 000,00 грн, незалежно від об?єму виконаної роботи та витраченого часу. 06.02.2026 року, відповідно до умов Додатку №1 до Договору №170/2025 від 09.11.2025 року, між ОСОБА_1 та адвокатом Огородник О.І. було підписано Акт №1 про надані послуги. Актом №1 передбачено сплату на користь адвоката Огородника О.I. 8000,00 грн. фіксованого гонорару за надання правової допомоги в Трускавецькому міському суді Львівської області у справі 457/1646/25. В Акті №1 наведено перелік виконаної роботи (послуг). Послуги надано та вони підлягають до оплати у спосіб і строк, визначені Актом, тобто протягом 20 робочих днів після ухвалення судом рішення у справі. Станом на 08.02.2026 року обумовлений Актом №1 гонорар повністю сплачено (банківські платіжні доручення від 09.11.2025 та 06.02.2026 року додаються) на банківський рахунок адвоката. А тому просить суд ухвалити додаткове судове рішення по справі щодо компенсації понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з ОСОБА_2 понесених витрати в розмірі 8 000,00грн.
Представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Вернієвська О.Б. подала до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі. Зазначає, що спір стосується захисту прав дитини на належне утримання та безпосередньо пов`язаний із забезпеченням найкращих інтересів дитини, покладення на позивачку обов`язку відшкодувати витрати відповідача, лише зменшать рівень матеріального забезпечення дитини. Позивачка була змушена звернутись до суду, оскільки відповідач як батьно відмовлявся виконувати свій обов`язок. Вважає, що заявлена сума є неспівмірною зі складністю справи, а тому просить відмовити в задоволенні заяви представника відповідача в повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, суд не вирішив питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Присутність сторін при винесенні додаткового рішення не є обов`язковою (ч. 4 ст.270 ЦПК України). Додаткове рішення ухвалюється в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про винесення додаткового рішення.
У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки учасників у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви, суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті133та частин 1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3статті 134 ЦПК Українивизначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч.8ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору ( п. 4 ч. 1ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Із матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів в суді відповідача ОСОБА_1 здійснював адвокат Огородник Олег Ігорович, що підтверджується наданими документами: договором про надання правової допомоги №170 від 09.11.2025, додатком №1 до договору від 09.11.2025, ордером про надання правничої допомоги від 11.11.2025 серії ВС №1414066.
Крім того, долучено Акт про надані послуги по договору від 09.11.2025 року на загальну суму 8 000,00 грн., платіжні інструкції № 844550690, №@2PL721857.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
За змістом додаткової постанови Верхового Суду від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі№206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертоюстатті 137 ЦПК України.
При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункти 268 270 вказаного рішення).
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та пропорційності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Правові висновки щодо можливості зменшення витрат на правову допомогу лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності містяться у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 року (справа № 910/4881/18).
Суд вважає, що витрати в сумі 8 000,00 грн є не співмірними із складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Більше того судом враховано те, що справа щодо стягнення аліментів з відповідача стосується лише якнайкращих інтересів дитини та забезпечення їй належного рівня життя, що є обов`язком як матері так і батька. А тому стягнення такої суми з позивачки зумовить фінансову складність як утримувача дитини.
Відтак, враховуючи заяву представника позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а також враховуючи той факт, що позов задоволено частково, із врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи та фінансового стану сторін, суд приходить до переконання, що обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу є сума у розмірі 4 000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява представника відповідача в цій частині підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.270 ЦПК України, с у д, -
у х в а л и в:
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Огородника Олега Ігоровича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - задоволити частково. 
Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Трускавецький міський суд Львівської області.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:	  	В.  І.  Марчук