Справа № 462/61/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
23 квітня 2026 року м.Львів
Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого – судді Боровкова Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 142071,86 грн за кредитними договорами.
Свої вимоги мотивує тим, що 11 травня 2023 року між сторонами укладено кредитний договір № 200314116634 шляхом підписання відповідачкою за допомогою електронного підпису заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого відповідачці був встановлений кредитний ліміт у сумі 15000 грн, строк кредитування - 12 місяців, стандартна процентна ставка - 35,88 %, реальна річна процентна ставка – 42,36%. 14 серпня 2026 року між сторонами укладено кредитний договір № 1002151728701 шляхом підписання відповідачкою заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з умовами якого відповідачці надано кредит у сумі 70540 грн, строк кредитування - 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01% річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,22%. Також, 30 жовтня 2023 року між сторонами було укладено кредитний договір № 1013284403 шляхом підписання відповідачкою за допомогою електронного підпису заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у сумі 40000,00 грн, строк кредитування - 24 місяців, розмір процентної ставки 0,01% річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%. Проте, відповідачка зобов`язання за договорами не виконує, тіло кредиту не повертає, проценти не сплачує. В зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити.
Відповідачка по справі належним чином повідомлялася судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, конверт повернувся до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. 
Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідачка у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8 статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вимоги статей 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
11 лютого 2026 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачці було запропоновано подати до суду заяви із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. 
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 11 травня 2023 року між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200314116634 шляхом підписання відповідачкою за допомогою електронного підпису заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб /а.с.15-17/.
З вказаної заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200314116634 від 11 травня 2023 року вбачається, що відповідачка просила відкрити на її ім`я поточний рахунок, надати кредитну картку та просила встановити кредитний ліміт в розмірі 15000 грн. ОСОБА_1 підписанням зазначеної заяви підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «Перший український міжнародний банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «Перший український міжнародний банк», в повному обсязі, з урахуванням умов надання послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування, та встановлено на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 15000 грн. Строк кредитування - 12 місяців, стандартна процентна ставка - 35,88 %, реальна річна процентна ставка – 42,36%. З умовами якого відповідачка погодилася, про що свідчить наявність її особистого електронного підпису на відповідній заяві.
Крім цього, 14 серпня 2026 року між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1002151728701 шляхом підписання відповідачкою заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб /а.с.9,10/.
У заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1002151728701 від 14 серпня 2026 року зазначено, що відповідачка підписанням цієї заяви підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «Перший український міжнародний банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «Перший український міжнародний банк», в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при акцептуванні ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування, надано кредит у сумі 70540 грн. Строк кредитування - 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01% річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,22%. З умовами якого відповідачка погодилася, про що свідчить наявність її особистого підпису на відповідній заяві.
Також, 30 жовтня 2023 року між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1013284403 шляхом підписання відповідачкою за допомогою електронного підпису заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб /а.с.12,13/.
У заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1013284403 від 30 жовтня 2023 року зазначено, що відповідачка підписанням цієї заяви підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «Перший український міжнародний банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «Перший український міжнародний банк», в повному обсязі, з урахуванням умов надання послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування, надано кредит у сумі 40000,00 грн. Строк кредитування - 24 місяців, розмір процентної ставки 0,01% річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%. З умовами якого відповідачка погодилася, про що свідчить наявність її особистого електронного підпису на відповідній заяві.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
В силу частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень частини 1 статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Обґрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідачки, позивач посилався на те, що згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 200314116634 від 11 травня 2023 року станом на 30 жовтня 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 18213,08 грн., з яких: 11788,37 грн. заборгованість за кредитом; 6424,71 грн – заборгованість за процентами /а.с.33,34/.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1002151728701 від 14 серпня 2023 року станом на 30 жовтня 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 40029,32 грн., з яких: 40029,32 грн. заборгованість за кредитом; 5,24 грн. – заборгованість за процентами; 37741,59 грн – заборгованість за комісією /а.с.30,31/.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1013284403 від 30 жовтня 2023 року станом на 30 жовтня 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 46082,63 грн., з яких: 25902,26 грн. заборгованість за кредитом; 2,71 грн. – заборгованість за процентами; 20177,66 грн – заборгованість за комісією /а.с.31,32/.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідачкою, всупереч вимогам частини 1 статті 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасно виконання зобов`язань за кредитним договором та відсутності заборгованості перед позивачем за цим договором.
Беручи до уваги, що ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користуванням кредиту, при цьому, доказів сплати вказаної суми боргу він суду не надала, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачка на користь позивача заборгованість за трьома кредитними договорами за тілом кредиту та процентами, оскільки в добровільному порядку відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує.
Отже, з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту та процентами на загальну суму 84152,61 грн, а саме: 18213,08 грн (11788,37 грн + 6424,71 грн) за кредитним договором № 1002151728701 від 14 серпня 2023 року; 40034,56 грн (40029,32 грн. + 5,24 грн) за кредитним договором № 1002151728701 від 14 серпня 2023 року; 25904,97 грн (25902,26 грн + 2,71 грн) за кредитним договором № 1013284403 від 30 жовтня 2023 року.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки комісії за обслуговування кредитів, то суд приходить до переконання, що нарахування позивачем комісії у розмірі 37741,59 грн по кредитному договору № 1002151728701 від 14 серпня 2023 року та 20177,66 грн по кредитному договору № 1013284403 від 30 жовтня 2023 року станом на 30 жовтня 2025 року не відповідає вимогам законодавства, з огляду на наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) та постанові Верховного Суду від 15.03.2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) зазначивши, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».
Отже, положення укладених між сторонами кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними.
Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 
Правова позиція про те, що умова кредитного договору в частині встановлення платежу за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами - є нікчемною та не потребує визнанню недійсною, викладена у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 708/195/19 (провадження № 61-1789св19) та 01 квітня 2020 р. у справі № 583/3343/19 (провадження №61-22778св 19), а у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19.
З огляду на наведене, відсутні підстави для стягнення з відповідачки комісії за обслуговування кредитів.
Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: позов в частині вимог про стягнення з відповідачки заборгованості по кредитним договорам за тілом кредиту та процентами слід задовольнити, у задоволені вимоги про стягнення заборгованості за комісією слід відмовити, тобто, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 84152,61 грн.
Щодо розподілу судових витрат, то суд прийшов до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що при поданні позову АТ «Перший український міжнародний банк» сплачено 2422,40 грн. судового збору /а.с.4/.
Беручи до уваги, що позовні вимоги в розмірі 142071,86 грн були задоволені частково на суму 84152,61 грн, що становить 59% від ціни позову, суд вважає, що відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді в сумі 1429,21 грн, тобто, пропорційно до задоволених позовних вимог (2422,40 грн. : 100% х 59% = 1429,21 грн).
Керуючись статтями 81,89,141,263-265,280-284 ЦПК України, суд 

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 84152 гривні 61 коп. заборгованості та 1429 гривень 21 коп. судового збору, всього стягнути – 85581 (вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят одна) гривня 82 коп.
У решті позову відмовити. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, код ЄДРПОУ 14282829).
Відповідачка: ОСОБА_1 (79000, адреса проживання та реєстрації АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Суддя: 
Оригінал рішення.