Справа № 758/2004/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року          м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Якимець О.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :
Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 015/4568593-СК від 03.04.2018 у розмірі 59294,11 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03 квітня 2018 року між сторонами укладено кредитний договір №015/4568593-СК про надання кредиту. Відповідно до умов договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах визначних кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування крдитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком платежів погашення кредиту. Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відтак, у відповідності до ст. ст. 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України та умов договору, просить позов задовольнити повністю. 
13 лютого 2026 року ухвалою судді відповідну позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (у письмовому провадженні).
Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях.
Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює сторона яка кредитує (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»). Таким чином умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що 03.04.2018 відповідач ОСОБА_1 підписав заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №015/4568593-СК, відповідно до якої, ознайомившись з Публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами ТАСКОМБАНКу, просив відкрити поточний рахунок у гривні та виявив бажання оформити на його ім`я платіжну картку «Кредитна картка «Велика п`ятірка», тип картки - кредитка, MASTERCARD WORLD Миттєва, сума бажаного кредитного ліміту - 29 700,00 грн.
Підписавши заяву-договір від 03.04.2018, ОСОБА_1 погодився, що публічна пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», правила обслуговування корпоративних клієнтів та тарифи банку разом з заявою-договором становлять договір банківського обслуговування та є його невід`ємними частинами, підтвердив, що ознайомлений зі змістом договору банківського обслуговування та зобов`язався його виконувати.
АТ «ТАСКОМБАНК» надало можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених договором, які останній використовував, що вбачається з виписки по особовому рахунку, яка долучена до позовної заяви.
Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №015/4568593-СК від 03.04.2018, укладеному між АТ «ТАСКОМБАНК» та позичальником ОСОБА_1 , останній станом на 30.09.2025 допустив заборгованість, що становить 59 294,11 грн, з яких: прострочена заборгованість по основному боргу - 29542,55 грн, прострочена заборгованість про процентах - 29751,56 грн.
Так, позивач, обґрунтовуючи право вимоги до відповідача, в тому числі виникнення простроченого тіла кредиту, розміру і порядку нарахування прострочених відсотків, крім самого розрахунку заборгованості за кредитним договором, виписки по особовому рахунку, посилається на те, що згідно Кредитного договору відповідач підтверджує, що на момент його укладання попередньо ознайомлений з умовами та правилами надання споживчого кредиту в тому числі з вартістю споживчого кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними витратами за споживчим кредитом, а також з будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).
Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (ч. 1 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Як вбачається з підписаної відповідачем заяви-договору від 03.04.2018, така не містить відомостей про наявність та розмір процентної ставки, даних про бажання та згоду відповідача на отримання кредитних коштів в порядку та на умовах, зазначених позивачем у позовній заяві.
Водночас, позивачем не надано жодних доказів щодо ознайомлення відповідача з умовами кредитування, так само як і відсутні умови договору про нарахування простроченого тіла кредиту у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
З огляду на наведене та те, що заява-договір, підписана 03.04.2018 відповідачем не містить істотних умов порядку та підстав нарахування та сплати відсотків за користування кредитним лімітом, інших доказів, які б свідчили про те, що відповідач був належним чином повідомленим про умови отримання кредитних коштів, порядок їх використання, умови настання відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, позивачем не надано, у зв`язку із чим, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено наявності обґрунтованого права вимагати від відповідача сплати нарахованого боргу у вигляді відсотків, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що позов в цій частині до задоволення не підлягає.
Крім того, суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, з огляду на положення Закону України «Про захист прав споживачів», Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи захисту інтересів споживачів» прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН та рішення Конституційного Суду України у справі № 1-12/2013 від 11 липня 2013 року та основні засади цивільного законодавства, звернула увагу на необхідність особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах та зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
У свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові, банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Таким чином, беручи до уваги те, що відповідач, підписуючи 03.04.2018 заяву-договір, у зв`язку із чим йому відкрито поточний рахунок та надано банківську карту з встановленим кредитним лімітом, активно використовував вказані кошти, суд вважає, що позивач в цій частині має обґрунтоване право вимагати захисту своїх прав.
Відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими процентами (в т.ч. прострочені) в розмірі 29751,56 грн слід відмовити.
Щодо заборгованості за тілом кредиту, то як слідує з розрахунку тіло кредиту становить 29542,55 грн. Факт отримання та користування відповідачем кредитним коштами (тіло кредиту) підтверджено випискою банку по відкритому рахунку клієнта (правова позиція щодо належності такого доказу на підтвердження заборгованості викладена Верховним Судом у постанові від 26.05.2021, справа №204/2972/20). При цьому суд враховує, що заява-договір не містить строку повернення кредиту (користування ним), в той же час фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті, а тому враховуючи вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума несплаченого тіла кредиту в розмірі 29542,55 грн.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачки на користь банку судовий збір у розмірі 1331,20 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:

позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 29542 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 55 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судовий збір у сумі 1331,20 грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:
позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», місцезнаходження - місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 09806443,
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя       О. І. Якимець