Справа № 304/2010/25 Провадження № 2/304/782/2025	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2025 року	м. Перечин 	

Перечинський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.
при секретарі:     Кибза М.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Кульчицького Р.Р.,
відповідача: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду міста Перечин цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  (фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до  ОСОБА_2  (фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради (місце знаходження за адресою: м.Ужгород пл.Поштова, буд.3 Ужгородського району, Закарпатської області) про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

09.09.2025 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана в особі представника адвоката Кульчицького Р.Р., до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на наступні обставини: 13.09.2022 заочним рішенням Перечинського районного суду у справі № 304/1119/22 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та вказаним рішенням розірваний шлюб, зареєстрований 01.09.2009 року у виконкомі Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №11, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишено шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ». 
ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дочка - ОСОБА_7 та відповідно до свідоцтв про народження дітей, які видані виконкомом Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, в графі «батько» записано ОСОБА_2 , а в графі «мати» записано - ОСОБА_3 . 
Згідно витягу реєстру територіальної громади № 2025/008084032 від 18.06.2025 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКНІ НОМЕР_1 ), з 03.08.2021 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . 
Згідно витягу реєстру територіальної громади № 2024/014617382 від 04.12.2024 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ), з 03.08.2021 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . 
Згідно довідки ЛКК № 186 від 26.09.2023 року слідує, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 має захворювання: «Н 47.2: H 52.2: 1 50.0; Атрофія зорового нерва. Астигматизм. Збіжна співдружня косоокість». 
04.09.2025 директором Ужгородського ліцею «Інтелект» видана довідка за № 377, з якої вбачається, що ОСОБА_6 дійсно навчався у Ужгородському ліцеї «Інтелект» з 01 вересня 2022. У червні 2025 року він вибув з ліцею у зв`язку із закінченням 9 класу.
Згідно довідки № 376 від 04.09.2025 року виданої директором Ужгородського ліцею «Інтелект» вбачається, що ОСОБА_8 , з 01 вересня 2022 року по теперішній час навчається у вказаному закладі освіти. 
06 червня 2024 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Ужгороді, про що 36.06.2024 зроблено відповідний актовий запис № 387, та видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 від 06 червня 2024 року. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_10 . 
Згідно довідки № 593 від 12.06.2024 року, виданої ТзОВ «Управління житлом», ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із чоловіком ОСОБА_9 , сином ОСОБА_6 , дочкою ОСОБА_8 . 
Позивачка зазначає, що рішенням Перечинського районного суду від 27.12.2022 у справі 304/1847/22 стягнуто з ОСОБА_2 . аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину. 
Згідно довідки про неотримання аліментів №10809 від 18.07.2025, виданої Великоберезнянським відділом державної виконавчої служби в Ужгородському районі вбачається, що ОСОБА_11 дійсно не отримала аліменти з ОСОБА_2 , у період з 01.01.2025 по 30.06.2025 згідно з виконавчим листом № 304/1847/22, який видано 31.01.2023 Перечинським районним судом, на утримання дітей сина - ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_7 , та дочки ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
Згідно розрахунку заборгованості по аліментах № 70929625 від 03 липня 2025 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 , згідно з виконавчим листом № 304/1847/22, який видано 31.01.2023 року Перечинським районним судом, на утримання двох дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , станом на 01.07.2025 року становить 194 709,68 гривень.
Згідно вироків Перечинського районного суду від 30 травня 2023 року у справі № 304/951/23, від 27 грудня 2023 року у справі № 304/2612/23, від 03 грудня 2024 року у справі № 304/3034/24 ОСОБА_2 (відповідач) був визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і йому призначено покарання у виді громадських робіт. 
Згідно довідки № 357 від 08.05.2026, виданої старостою Тур`я-Пасіцького старостинського округу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 
Своєю заявою від 03 вересня 2025 року ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . 
Та як зазначає позивачка, оскільки відповідач, починаючи за дати розлучення і до теперішнього часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не піклується добровільно про матеріальний стан дітей, що підтверджується наявною заборгованістю зі сплати аліментів, та вироками судів за ухилення від сплати аліментів, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, як батько не проявляє ніякого зацікавлення до своїх дітей, не цікавиться станом здоров`я своїх дітей, ніяким чином не проявляє батьківської уваги та не піклується про них, не приймає участі у їх вихованні, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, та не бере матеріальної участі у їх вихованні, мати самостійно повністю забезпечує всі необхідні потреби у фізичному та духовному розвитку своїх дітей, тому позивач ОСОБА_1 звертається до суду з даним позовом, в якому просить: 1) позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; 2) зобов`язати орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі № 304/2010/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Зобов`язано третю особу Службу у справах дітей Ужгородської міської ради надати суду Висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про доцільність або недоцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відібраних на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.Також запропоновано третій особі у десятиденний строк з дня вручення копії ухвали,надати письмові пояснення з приводу поданого  ОСОБА_1  позову (а.с.54-55). 

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду (а.с.65-66).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник в особі адвоката Кульчицького Р.Р. підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просять позов задовольнити за наведеними у позовній заяві підставами та обґрунтуваннями. Позивач ОСОБА_1 просить судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на неї.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення їх за підставами та обґрунтуваннями, викладеними у позовній заяві не заперечує та просить такі задовольнити. 
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, проте на адресу суду 18.12.2025 року подано клопотання, відповідно до якого уповноважений представник органу опіки та піклування Баняс Д.В. просить розглянути справу без їх участі та на виконання ухвали суду від 27.10.2025 року направлено на адресу суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , в якому вважають доцільним, в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей.
Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника в особі адвоката Кульчицького Р.Р., пояснення та позицію відповідача ОСОБА_2 , письмову заяву від 18.12.2025 року та позицію третьої особи представника органу опіки та піклування Ужгородської міської ради, викладеної у висновку №1985/17/01-13 від 17.12.2025 року, повно і всебічно дослідивши матеріали справи № 304/2010/25, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами даної справи, суд вважає, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.
Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що заочним рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2022 року (справа №304/1119/22), яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Та шлюб, зареєстрований 01 вересня 2009 року у виконкомі Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 11, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишено шлюбне прізвище « ОСОБА_5 » та копія вказаного судового рішення є в матеріалах справи (а.с.34-36). 
Як вбачається з вищевказаного судового рішення та наявних в матеріалах справи документів, від шлюбу у сторін народився ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_6 , та ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_8 .
З наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого виконкомом Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №08 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_10 , в с.Турички Перечинського району Закарпатської області народився ОСОБА_6 , що підтверджується копією вказаного свідоцтва, яка є в матеріалах справи (а.с.15) та відповідно до вказаного свідоцтва, батьком дитини записаний « ОСОБА_2 », а матір`ю записана - « ОСОБА_3 » (а.с.15). 
Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого виконкомом Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №05, та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.18) в селі Турички Перечинського району Закарпатської області ІНФОРМАЦІЯ_8 народилась ОСОБА_8 , та відповідно до вказаного свідоцтва батьком дитини записаний « ОСОБА_2 », а матір`ю дитини записана - « ОСОБА_3 » (а.с.18).
Згідно витягу реєстру Тур`є-Реметівської територіальної громади (номер витягу №2025/008084032) від 18.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКНІ НОМЕР_1 ) з 03.08.2021 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.17).
Згідно витягу реєстру Тур`є-Реметівської територіальної громади (номер витягу № 2024/014617382) від 04.12.2024 року вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з 03.08.2021 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.20). 
Як вбачається з довідки ЛКК №186 від 26.09.2023 року, виданої КНП «Ужгородська міська дитяча клінічна лікарня», ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , освідчена як інвалід з дитинства має наступний діагноз: «Н 47.2; H 52.2; Н 50.0; Атрофія зорового нерва. Астигматизм. Збіжна співдружня косоокість» (а.с.21). 
З довідки, виданої директором Ужгородського ліцею «Інтелект» за вих.№ 377 від 04.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_6 дійсно навчався у Ужгородському ліцеї «Інтелект» з 01 вересня 2022 року. У червні 2025 року вибув у зв`язку із закінченням 9 класу (а.с.23).
Довідкою начальника Великоберезнянського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Закарпатської обласної ради за вих. № 40 від 13.11.2025 року підтверджується, що мати ліцеїста ОСОБА_1 спілкується з педагогами, які навчають та виховують сина, цікавиться освітнім процесом дитини. Батько ліцеїста - ОСОБА_2 контакту із закладом освіти, де навчається дитина, не підтримує, із педагогами не спілкується, не бере участі у вихованні дитини. 
Згідно довідки № 376 від 04.09.2025 року, виданої директором Ужгородського ліцею «Інтелект» вбачається, що ОСОБА_8 , з 01 вересня 2022 року по теперішній час навчається у вказаному закладі освіти (а.с.22).
Відповідно до довідки №524 від 11.11.2025 року, виданої директором Ужгородського ліцею «Інтелект» слідує, що батько колишнього учня ОСОБА_6 , - ОСОБА_2 впродовж двох років не спілкувався з класним керівником, вчителями, не телефонував, не забирав дитину зі школи та не відвідував батьківські збори.
З довідки №525 від 11.11.2025, виданої директором Ужгородського ліцею «Інтелект» адміністрацією вказаного ліцею підтверджується факт того, що батько учениці 8-В класу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - ОСОБА_2 не спілкується з класним керівником, вчителями, не телефонує, не забирає дитину зі школи та не відвідує батьківські збори.
Як вбачається з довідки №357 від 08.05.2024, виданої старостою Тур`я-Пасіцького старостинського округу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач у справі, проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14).
З наданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 06.06.2024 року вбачається, що 06 червня 2024 року між ОСОБА_3 , позивачкою у справі, та ОСОБА_9 був укладений шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді ЗМУ МЮ, про що 06 червня 2024 року складено відповідний актовий запис № 387. Та після реєстрації шлюбу дружини присвоєно прізвище « ОСОБА_10 » (а.с.26). 
Згідно довідки № 599 від 12.06.2024 року, виданої ТОВ «Управління житлом» вбачається, що ОСОБА_1 проживає разом із сім`єю без реєстрації (згідно заяви власника) за адресою: АДРЕСА_1 разом із чоловіком ОСОБА_9 , сином ОСОБА_6 , дочкою ОСОБА_8 (а.с.24), що також підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою ТОВ «Управління житлом» за № 598 від 12.06.2024 року, яка є в матеріалах справи (а.с.25).
Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 грудня 2022 року у справі 304/1847/22, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій сумі, в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісяця, починаючи з 18.10.2022 року і до досягнення дітьми повноліття, з індексацією суми аліментів, відповідно до Закону (30-33). 
Згідно довідки про неотримання аліментів, виданої Великоберезнянським відділом державної виконавчої служби в Ужгородському районі за № 10809 від 18.07.2025 року вбачається, що ОСОБА_11 дійсно не отримала аліменти з ОСОБА_2 , у період з 01.01.2025 по 30.06.2025, згідно з виконавчим листом №304/1847/22, який видано 31.01.2023 року Перечинським районним судом, на утримання дітей сина - ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_7 , та дочки ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.27). 
Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, складеного головним державним виконавцем Великоберезнянського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Пекар Іваном за вих. № 70929625 від 03 липня 2025 року вбачається, що заборгованість боржника ОСОБА_2 , згідно виконавчого листа № 304/184/22, виданого 31.01.2023 Перечинським районним судом Закарпатської області, на утримання дітей сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , станом на 01.07.2025 року становить 194 709,68 гривень (а.с.28-29).
Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 30 травня 2023 року, який набрав законної сили (справа № 304/951/23) ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та ОСОБА_2 призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин, та копія вказаного вироку є в матеріалах цієї цивільної справи (а.с.37-40).
З вказаного вироку, за встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються обвинуваченим ОСОБА_2 , потерпілими та їх законним представником матері ОСОБА_3 , вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 , будучи обізнаним про аліментні зобов`язання згідно з рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 грудня 2022 року про стягнення на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та доньки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття, та попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання малолітніх дітей, а саме у період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року, офіційно не працював та протягом семи місяців не вжив жодних заходів для усунення негативних наслідків, спричинених його діями, ігноруючи покладені на нього обов`язки, що станом на 01 травня 2023 призвело до виникнення заборгованості у сумі 38709,68 грн, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.1 ст.164 КК України (а.с.37-40). 
Крім того, вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 грудня 2023 року, який набрав законної сили (справа №304/2612/23) ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та ОСОБА_2 призначено покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, та копія даного вироку є в матеріалах цієї справи (а.с.41-44).
Зі змісту вказаного вироку вбачається, що за встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються обвинуваченим ОСОБА_2 , потерпілими та їх законним представником матері ОСОБА_3 , вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 , будучи обізнаним про аліментні зобов`язання згідно з рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 грудня 2022 року про стягнення на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та доньки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття, та попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання малолітніх дітей, а саме у період з червня 2023 року по жовтень 2023 року, офіційно не працював та протягом семи місяців не вжив жодних заходів для усунення негативних наслідків, спричинених його діями, ігноруючи покладені на нього обов`язки, що станом на 30 жовтня 2023 року призвело до виникнення заборгованості у сумі 30 000 грн., за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.1 ст.164 КК України (а.с.41-44). 
Окрім того, вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2024 року, який набрав законної сили (справа №304/3034/24) ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та ОСОБА_2 призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин, та копія даного вироку є в матеріалах цієї справи (а.с.45-47).
З вказаного вироку слідує, що ОСОБА_2 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду котів на утримання дітей (аліментів), які зобов`язаний сплачувати за відповідно до рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 грудня 2022 року, на користь ОСОБА_15 на утримання дітей: сина ОСОБА_6 та доньки ОСОБА_8 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття, з індексацією суми аліментів відповідно до закону. Однак, будучи обізнаним щодо наявності рішення суду про стягнення з нього аліментів та обов`язку виконувати це рішення, будучи фізично здоровим, маючи змогу заробляти гроші та сплачувати аліменти, так як у зазначений період на лікуванні та в центрі зайнятості не перебував, офіційно не працевлаштувався, у встановленому законом порядку особою з інвалідністю не визнаний, тобто не було жодних обставин, які б свідчили про поважність причини чи вимушеність несплати, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків, з метою невиконання зазначеного рішення суду, ОСОБА_2 з листопада 2023 року по жовтень 2024, протягом дванадцяти місяців не вжив жодних заходів для усунення негативних наслідків, спричинених його діями, чим допустив заборгованість у сплаті аліментів на утримання дітей. Відповідно до розрахунку заборгованості з аліментів, наданого Великоберезнянським міжрайонним відділом Державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 70929625 від 12.11.2024, у обвинуваченого ОСОБА_2 виникла заборгованість в сумі 72000 грн., тобто на суму заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів (а.с.45-47).
Згідно доданої до позову власноручної заяви від 03.09.2025 року відповідача ОСОБА_2 , відповідач зазначає, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а.с.48-49) та зміст і волевиявлення вказаної заяви відповідачем ОСОБА_2 підтверджено безпосередньо в судовому засіданні під час розгляду даної справи.
Згідно наданого Висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому Ужгородської міської ради за №1985/17/01-13 від 17.12.2025 року вбачається, що до органу опіки та піклування із заявою про надання висновку стосовно доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , щодо дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , звернулася ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , уклала шлюб з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис № 387 від 06.06.2024 року. Громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 27 грудня 2022 року рішенням Перечинського районного суду у справі 304/1847/22 прийнято рішення стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_17 . Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 17.11.2025 року № 70929625 борг по сплаті аліментів станом на 01.11.2025 року складає 217 959,60 грн. 13 вересня 2022 року заочним рішенням Перечинського районного суду справі № 304/1119/22 шлюб між батьками дітей розірвано. Зі слів матері, починаючи з дати розлучення і до теперішнього часу батько дітей, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків, а саме: не піклується про матеріальний стан дітей, що підтверджується заборгованістю, також вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 27.12.2023 року (справа № 304/2612/23) від сплати аліментів, про фізичний та духовний розвиток дітей загалом не піклується, як батько не проявляє ніякого зацікавлення до своїх дітей, станом їх здоров?я не цікавиться, ніяким чином не проявляє батьківської уваги, не піклується про них, також не приймає участі у їх вихованні, не надає доступу до культурних, інших духовних цінностей. Мати самостійно повністю забезпечує всі необхідні потреби у фізичному та духовному розвитку дітей (а.с.88).
Як зазначено у Висновку, в ході проробленої роботи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 проживає однією сім?єю разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та своїми дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою АДРЕСА_1 , спільних дітей в подружжя немає. Квартира є орендована проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Все це підтверджується Актом обстеження умов проживання від 13.11.2025 року.
Акт обстеження умов проживання, проведеного працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради 13.11.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , вказує на те, що умови проживання у квартирі задовільні. Квартира складається з двох житлових кімнат, кухні, коридору та ванної-кімнати. Квартиру облаштовано комунальними зручностями (світло, вода, газ), сучасними меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дітей в квартирі створено належні умови. У дітей є окрема кімната, яка облаштована спальним місцем, місцем для навчання. Діти забезпечена одягом та взуттям по сезону, шкільним приладдям та продуктами харчування. Стосунки і традиції в сім?ї - традиційні, доброзичливі. Відповідно до Акту оцінки потреб 13.11.2025 року № 707, складеного працівником Ужгородського міського центру соціальних служб департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради на ОСОБА_1 , знаходиться на належному рівні.По місцю проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 характеризується позитивно, що підтверджується довідкою з місця проживання, виданою 12.06.2024 року ТОВ «Управління житлом». Неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 навчається у Великоберезнянському ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Закарпатської обласної ради та неповнолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 навчається у 8-В класі Ужгородського ліцею «Інтелект». 
Також встановлено, що батько дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно листа Служби у справах дітей Тур?є-Реметівської сільської ради Ужгородського району від 20.11.2025 року №516/01-19 працівниками служби у справах дітей здійснено візит 20.11.2025 року за адресою: АДРЕСА_2 . Під час обстеження умов проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно своїх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . 
Питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 розглядалось на засіданнях Комісії з питань захисту прав дитини, які відбулися 18.11.2025 року та 09 грудня 2025 року. На даних засіданнях було заслухано матір дітей, яка зазначила, що на протязі тривалого періоду часу батько дітей фактично самоусунувся від їх виконання. Життям та долею дітей не переймається. На даному засіданні членами комісії взято до уваги ті обставини, що батько дітей взагалі не піклується про них і не переймається їх долею, вихованням та утриманням. Про дітей самостійно турбується мати, а відтак позбавлення батьківських прав батька змінить ситуацію в бік поліпшення піклування про дітей, що, як наслідок, буде сприяти захисту інших прав дітей. Зважаючи на зазначене вище, члени комісії одноголосно прийняли рішення щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дітей. Батько дітей, ОСОБА_2 , на засідання Комісії не з?явився. Попередньо йому було надіслано відповідне запрошення 03.12.2025 року за № 1324/17/01-20 за фактичною адресою його місця проживання: АДРЕСА_2 . 
Встановлено, шо вищенаведені обставини, як зазначається у Висновку, свідчать в свою чергу про свідоме нехтування своїми батьківськими обов?язками щодо виховання і утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , так як він не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання. 
Виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради вважає за доцільне, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, дослідивши наявні матеріали, беручи до уваги рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини від 09 грудня 2025 року, діючи в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради вважає за доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.88-89).
Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та наданими суду доказами.
За нормативно-правовим обґрунтуванням висновку суду, слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно зі статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, враховуючи те, що факт ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 підтверджується зібраними у справі доказами, які досліджені в судовому засіданні та відповідачем не оспорюються.
Статтею 166 частинами 1,2 СК України передбачено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно з статтею 168 частина 1 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи.
Статтею 169 СК України передбачено поновлення батьківських прав у судовому порядку.
Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме систематичне нехтування батьком ОСОБА_2 , відповідачем у справі, своїми батьківськими обов`язками щодо участі у вихованні своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також матеріальному забезпеченні своїх дітей, їх духовному зростанні, взагалі будь-якої участі у житті цих дітей, що повністю узгоджується з зібраними у справі письмовими доказами та поясненнями осіб, які беруть участь у справі, а тому суд вважає, що до відповідача ОСОБА_2 слід застосувати таких крайній захід як позбавлення батьківських прав, що, на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дітям спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає стаття 150 СК України, тому суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, що в свою чергу слугуватиме захисту прав дітей у вирішенні всіх їх життєвих питань, прав, гарантованих державою соціальний захист як дітей, позбавлених батьківського піклування.
Відповідно до ст.ст. 8,11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо.
Відповідно до ст.ст.25, 27, 29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою ВР від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов`язаних з таким піклуванням про дитину. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй; виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення.
У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.
Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.
У відповідності до приписів статті 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до положень статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Цей захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.
Небажання дитини спілкуватися з одним із батьків, що призводить до зменшення чи повного припинення їх побачень, саме по собі не свідчить про ухилення матір`ю (батьком) від виконання батьківських обов`язків, оскільки ці обставини зумовлені не її (його) волею.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 24.04.2019 року №331/5427/17.
Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Кожен із зазначених факторів мав місце по відношенню до дітей відповідача, який самоусунувся від виховання та утримання двох неповнолітніх дітей: сина та доньки, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Відповідач у поданій до суду заяві визнає зазначені обставини, та з якої вбачається, що виконувати батьківські обов`язки і у подальшому відповідач ОСОБА_2 бажання не має.
Така поведінка батька є винною по відношенню до своїх дітей. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у відповідача ОСОБА_2 у вихованні своїх дітей, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_2 намагався виконувати батьківські обов`язки, має чисельну заборгованість по сплаті присуджених відповідачеві ОСОБА_2 аліментів на утримання його двох дітей. Відповідач вкрай формально ставиться до необхідності виконання обов`язку щодо утримання дітей, та сплати аліментів.
З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідача ОСОБА_2 ухилянням від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, що згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, враховуючи те, що факт ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей підтверджується викладеними у позові обґрунтуваннями та відповідачем ОСОБА_2 безпосередньо в судовому засіданні підтверджено та останнім наведені у позові обставини не оспорюються.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Також, відповідно до приписів статті 150 СК України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
В судовому засіданні, в присутності законних представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судом також була вислухана думка неповнолітніх дітей, відповідно до приписів ст.171 СК України, з метою забезпечення найкращих інтересів неповнолітніх дітей та яка оцінена судом разом з іншими доказами, 
Неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 пояснив суду, що батько ОСОБА_2 ставиться до нього байдуже, не допомагає матеріально, по телефону з ним не спілкується, його життям, успіхами у навчанні батько взагалі не цікавиться, протягом чотирьох останніх років батька не бачив. Також ОСОБА_6 вказує, що на теперішній час він навчається у Великоберезнянському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, обрана спеціальність йому подобається. За весь час навчання батько ОСОБА_2 жодного разу не навідався до нього у ліцей, не поцікавився його успіхами, умовами проживання, матеріальними потребами. Неповнолітній ОСОБА_6 підтримав позовні вимоги та згоден з позицією його матері та вважає, що батько повинен бути позбавлений батьківських прав відносно нього.
Неповнолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 пояснила в судовому засіданні, що її батько ОСОБА_2 тривалий час з нею не спілкується, матеріально їм не допомагає, ніякі подарунки їй не робить, з днем її народження не вітає, успіхами у навчанні батько не цікавиться, зі школи не забирає та батьківські збори у шкільному закладі де вона навчається, не відвідує. Неповнолітня ОСОБА_6 підтримала в судовому засіданні позовні вимоги матері ОСОБА_1 , згідна з її позицією та просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неї, ОСОБА_6 . 
Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не піклується про своїх неповнолітніх дітей, у відповідача відсутній будь-який інтерес до розвитку своїх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться успіхами у їх навчанні, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом дітей, що негативно впливає на їх фізичний та духовний розвиток, та не піклується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомленні, а отже відповідач безвідповідально ставиться до питання виховання своїх двох неповнолітніх дітей.
На теперішній час неповнолітні діти відповідача, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_8 фактично проживають за адресою місця проживання матері ОСОБА_11 , позивачки у справі, за адресою: АДРЕСА_1 , та перебувають на її утриманні, та вказані обставини відповідачем ОСОБА_2 не оспорюються.
Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті своїх неповнолітніх дітей.
Протягом розгляду справи відповідач для себе належних висновків не зробив, реальних кроків щодо виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей не вчинив.
Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні ОСОБА_2 його дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , судом не встановлено. 
На переконання суду, позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його двох неповнолітніх дітей не зашкодить інтересам цих дітей, їх подальшому вихованню та утриманню.
Згідно з наданими позивачем та третьою особою доказами, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , 2009 року народження, та ОСОБА_8 , 2011 року народження, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про їх розвиток, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не піклується про стан їх фізичного та духовного здоров`я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , взагалі не проявляє до дітей батьківської турботи, байдуже ставиться до їх виховання, про фізичний і духовний розвиток дітей не піклується, тривалий час не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, за місцем фактичного проживання дітей не відвідує, хоча має реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки стосовно своїх неповнолітніх дітей. Така поведінка відповідача відносно п`ятьох неповнолітніх дітей свідчить про свідоме нехтування відповідачем ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , 2009 року народження, та ОСОБА_8 , 2011 року народження, що повністю відповідає інтересам цих дітей.
Суд керується, в тому числі, правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19 (провадження № 61-14351св21),від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21). Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків для відповідача, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після виправлення та усвідомлення відповідального батьківства.
Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).
Отже, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 заперечень на позов та належних і допустимих доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, покладених на нього ст.150 СК України, відносно своїх неповнолітніх дітей.
Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини даної справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, відзив на позов останнім не подано, заявлені до нього позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 визнав повністю, що відповідно до положень ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, а тому суд вважає заявлений ОСОБА_1 позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивачем підтверджено а відповідачем не спростовано факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього ст.150 СК України, відносно своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , 2009 року народження, ОСОБА_8 , 2011 року народження.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , відповідач у справі, повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання власних дітей ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що підтверджується дослідженими у повному обсязі в судовому засіданні наведеними вище доказами, які є належними та допустимими, тому суд вважає необхідним, виключно в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , 2009 року народження, ОСОБА_8 , 2011 року народження, позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно вказаних дітей.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Проте, питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судом не вирішується, оскільки судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1211,30 грн., які понесені позивачем при пред`явленні позову до суду, згідно квитанції №69 від 04.09.2025 року (а.с.54), позивачка просить покласти саме на неї. Та в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила не вирішувати питання щодо стягнення на її користь з відповідача судових витрат у даній справі, у тому числі судового збору, сплаченого нею при пред`явленні позову до суду, тому питання відшкодування судових витрат судом не вирішується.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.8,124 Конституції України, ст.25,27,29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, п.2 ч.1 ст. ст. 164, 165, 166, 167, 171, 180, 243, 244 Сімейного кодексу України, ст.ст.8,11 Закону України „Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року, п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.13, 43, 81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Раково Перечинського району Закарпатської області (фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_6 ) відносно його неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення складений - 29.12.2025 року.

Суддя
Перечинського районного суду
Закарпатської області        СИДОРЕНКО Ю.В.