Справа № 450/4829/25 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В. Є. 
Провадження № 33/811/1950/25 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Белени А.В.,
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
захисника – адвоката Федака Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ча за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника – адвоката Федака Ростислава Романовича на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 листопада 2025 року,
в с т а н о в и в :

Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 листопада 2025 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору. 
Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 12.10.2025 року о 10 год. 10 хв. на вул. Шептицького, буд. 11, в м. Пустомити, Львівської обл., керував автомобілем марки «Форд» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Перевірка на стан сп`яніння проводилася у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драґер Алкотест». Результат тесту № 210 позитивний і становить 0,70 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді, захисник – Федак Р.Р. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що постанова судді прийнята за неповного з`ясування обставин справи, а також неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Апелянт зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак алкогольного сп`яніння та такі не оголошувалися ОСОБА_1 .
Окрім цього, звертає увагу, що ОСОБА_1 не було вручено примірник акту огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосування спеціального технічного засобу.
Також зазначає, що ОСОБА_1 не оголошувалися його права та обов`язки.
Захисник стверджує, що у матеріалах справи не зафіксований факт зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, а відтак можна зробити висновок, що жодних належних і допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння надано не було.
Вказує на відсутність безперервного відеозапису.
У суді апеляційної інстанції захисник-адвокат Федак Р.Р. просив суд апеляційної інстанції звернути увагу, що у прохальній частині апеляційної скарги він помилково зазначив про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, замість у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу захисника, просив таку задовольнити.
Заслухавши апеляційну скаргу захисника-адвоката Федака Р.Р., Михальського А.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480961 від 12.10.2025 (а.с. 1), ОСОБА_1 12 жовтня 2025 року о 10 год. 10 хв. на вул. Шептицького, буд. 11, в м. Пустомити, Львівської обл., керував автомобілем марки «Форд» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Перевірка на стан сп`яніння проводилася у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драґер Алкотест». Результат тесту № 210 позитивний і становить 0,70 ‰,чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху.
Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у такому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
На переконання апеляційного суду, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у такому містяться вся необхідна інформація. При цьому, всупер
Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Проба проведеного за допомогою приладу «Drager» огляду показала позитивний результат 0,70 ‰, що також стверджується роздруківкою приладу (а.с.4).
Також з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинивши транспортний засіб марки Форд, за кермом якого перебував ОСОБА_2 , та повідомили причину зупинки, а саме: зміна кольору зовнішнього світлового приладу. У подальшому працівник поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`ягніння, серед яких запах алкоголю з порожнини рота, запропонувала йому пройти огляд. ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу, за результатами якого встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат 0,70 ‰. ОСОБА_1 погодився з результатом огляду.
Необґрунтованими є покликання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак алкогольного сп`яніння, а відтак такий є недопустимим доказом.
Так, пунктом 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Тобто, зі змісту вказаної норми вбачається, що ознаки сп`яніння зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення лише у разі відмови від огляду стан сп`яніння.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не відмовлявся та не ухилявся від проведення огляду на стан сп`яніння, надав згоду працівникам поліції та пройшов такий огляд на місці зупинки.
Доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі не зафіксовано факту керування не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом на якому зафіксовано, як працівник поліції підходить до автомобіля, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 , повідомляють причини зупинки. Окрім цього, ОСОБА_1 жодним чином не заперечував, що керував автомобілем.
Покликання апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
постановив :
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Федака Ростислава Романовича залишити без задоволення.
Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 листопада 2025 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА