Справа № 473/5/26

РІШЕННЯ
іменем України

"23" березня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Ротар М.М.,
за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У січні 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому вказувало, що 15 вересня 2020 року ТОВ «Слон Кредит» уклало з відповідачем Договір про надання споживчого кредиту №364837.
Відповідно до договору ТОВ «Слон Кредит» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 12 500 грн (10 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника; 2 500 грн шляхом перерахування на оплату процентів за перший день користування кредитом) зі строком користування коштами протягом 730 днів, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 15 вересня 2022 року, а також сплачувати проценти за користування ним: за перший день користування кредитом 25 % від суми заборгованості за кредитом; в подальшому 85 % річних від суми заборгованості за кредитом.
26 листопада 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-11/2021, за яким первинний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №364837. 
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №364837. 
Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 20879,98 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом 9997,15 грн; заборгованість за процентами 10882,83 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, проте у позові просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити частково, не згодна з нарахуванням відсотків. 
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що 15 вересня 2020 року ТОВ «Слон Кредит» уклало з відповідачем Договір про надання споживчого кредиту №364837. Відповідно до договору ТОВ «Слон Кредит» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 12 500 грн (10 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника; 2 500 грн шляхом перерахування на оплату процентів за перший день користування кредитом) зі строком користування коштами протягом 730 днів, а відповідач зобов`язалась щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 15.09.2022 року, а також сплачувати проценти за користування ним: за перший день користування кредитом 25 % від суми заборгованості за кредитом; в подальшому 85 % річних від суми заборгованості за кредитом.
26 листопада 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-11/2021, за яким первинний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №364837. 
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №364837. 
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договорів) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що кредитні договори були укладені з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі, сторони узгодили у них усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписала договори за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тим самим набувши права та обов`язки позичальника.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
За встановленого, до ТОВ «Коллект Центр» перейшли права та обов`язки первісного кредитора за кредитним договором в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Суд встановив, що ТОВ «Слон Кредит» виконав свої зобов`язання перед позичальником, що підтверджується матеріалами справи, а саме платіжним дорученням № 3279 від 15 вересня 2020 року.(а.с.65) 
Зі свого боку позичальник зобов`язання за кредитними договорами жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.11).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №364837 від 15 вересня 2020 року вказана заборгованість станом на 02 січня 2026 року становить 20879,98 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом 9 997,15 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 10882,83 грн.
Суд погоджується з вказаним розрахунком в цілому, оскільки проценти нараховані відповідно до умов кредитного договору, за узгодженою процентною ставкою та в межах узгодженого строку кредитування.
Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було, а тому суд приймає його до уваги.
При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушила графік погашення заборгованості, кредит не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість.
За такого, встановлена судом заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 2 422,40 грн судового збору.
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн, то в цій частині суд виходить з наступного.
Дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору від 01 липня 2024 року №01-07/2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», про надання правової допомоги з додатком у вигляді узгоджених тарифів за надані послуги, а також документи, що містять перелік, детальний опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, всього на суму 13 000 грн, у тому числі: надання усної консультації з вивченням документів з витратою 2 год., вартість 4 000 грн; складання позовної заяви з витратою 3 год., вартість 9 000 грн.
Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду.
Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, розміру вимог, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 3 000 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова буд.3, офіс 306; код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №364837 від 15 вересня 2020 року, що утворилася станом на 02 січня 2026 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 9997,15 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 10882,83 грн, а всього в загальному розмірі 20879,98 грн., судові витрати у загальному розмірі 5422,40 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повний текст рішення складено 23 березня 2026 року.

Суддя: М.М. Ротар