Справа № 344/1728/25
Провадження № 2/344/422/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої Кіндратишин Л.Р.,
за участю секретаря судового засідання Комуніцької Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні неповнолітньої дитини, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить з рахуванням уточнених позовних вимог від 06.03.2025 ( а.с. 122-123) : зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши разом з тим наступний порядок участі у спілкуванні із сином : кожен понеділок тижня з 17 год. по 20 год., кожен четвер тижня з 17 год. по 20 год, кожну неділю тижня з 10 год. по 20 год.
В обґрунтування позову зокрема зазначено, що з початку березня 2023 року по вересень 2023року та з кінця вересня 2024 року по даний час, відповідач вживала усіх дій, щоб він не зміг побачити свого сина.
28.03.2023 він звернувся до служби у справах дітей із заявою, у якій просив встановити порядок участі у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_4 , так як з квітня 2023 року. Не знав, де проживає син, чи ходить він у якийсь садочок, адже відповідач переховувала від нього сина.
21.07.2023 виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, було встановлено, наступний порядок участі у вихованні сина : друга та четверта п`ятниця з 16 год. до 20 год., перша та третя неділя з 10 год. по 18 год.
В липні 2023 року шлюб між сторонами розірвано.
А період часу, коли відповідач не перешкоджала бачитись із сином, такий дуже прив`язався до нього ( позивача). Він ( позивач) не тільки гуляв із сином, а й займався його лікуванням, розвитком.
Згодом відповідач створюючи штучні перешкоди під різними приводами ( хвороби сина, втоми, сну, тощо) не давала можливості бачитись із сином. В подальшому на його повідомлення із мобільного додатку не реагувала, що унеможливило домовитись про місце та час, де б він міг зустрітись із сином.
Відповідач не надає сина у визначені дні та години. Ігнорує його телефонні дзвінки для узгодження місця, де б він міг побачитись із сином. Забороняє вчителям у школі допускати до нього сина ОСОБА_4 поспілкуватись під час перерв. У зв`язку з чим, він був змушений звертатись у правоохоронні органи.
Він як батько має намір допомагати сину, зокрема у його навчанні. 
06.03.2025 – від представника позивача надійшли уточнені позовні вимоги.
06.03.2025 – від відповідача надійшов відзив. У такому відповідач запропонувала наступний порядок участь батька у вихованні сина : другий та четвертий вівторок з 18 год. 20 год. 00 хв., перша та третя субота з 12 год. по 18 год. 00 хв. У решті вимог відмовити. В обґрунтування, зокрема зазначено, що з доданих переписок, вбачається, що вона не чинила жодних перешкод батькові у спілкуванні із сином. Проте, влітку 2024 року, батькові дуже не сподобалось, що вона разом з дитиною поїхала на море до Болгарії. Він постійно погрожував їй, та вимагав, щоб вони повернулись. Дитина часто хворіє, перебуває під наглядом алерголога, тому потребує постійного оздоровлення на морі. Неодноразово були випадки того, що батько недотримувався рекомендації матері щодо режиму харчування дитини, а саме давав йому шкідливу їжу (фаст-фуду, солодощі) під час того, коли дитина лікувалась після отруєння. Вона неодноразово говорила позивачу, що дитина захворіла і за станом свого здоров`я не може з ним гуляти, проте позивач наполягав на прогулянках та постійно писав скарги у всі можливі інстанції.
Просить звернути увагу, що позивач заперечував проти того, щоб дитина почала відвідувати перший клас у 2024 році, що підтверджується скріншотом переписки з вчителем сина. Окрім того, заперечував проти того, щоб дитина відвідувала зняття з гімнастики, і будь-які інші позакласні заняття ( музику, тощо).
Також, просить звернути увагу на режим дитини, який буде долучений до відзиву.
08.04.2025 – ухвалою суду закрито підготовче провадження. 
17.10.2025- надійшов письмовий висновок органу опіки та піклування.
15.10.2025 – від представника відповідача надійшли письмові пояснення. Зокрема зазначено, що згідно із довідками навчальних закладів, дитина має повні навчальні дні, після яких потребує відпочинку, а не нових емоційних навантажень. Разом з тим, згідно із висновком практичного психолога №5/07 від 30.07.2025 вбачається, що дитина чітко проговорює наявність страху у стосунках із батьком, а також нав`язування до релігії. З метою, безпеки свідомості дитини – вбачається необхідне того, щоб зустрічі з дитиною проводилися у присутності матері.
20.10.2025- заперечення на висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, як такий що не відповідає обставинам справи та найкращим інтересам дитини, висновок складено без урахуванням режиму дня дитини, а також наявності у дитини емоційного напруження. Так, дитина навчається: у понеділок, вівторок, четвер з 14 год. 30 хв. по 15 год. 50 хв. відвідує секції в середу і п`ятницю з 16 год. по 17 год., у вівторок/четвер з 19 год. по 20 год.; курс ментальна арифметика щочетверга о 17 год. тривалістю 60 хв. Таким чином, дитина має повний навчальний день із 08 год. по 18 год. та додаткові заняття у вечірній час.
Позивач та його представник – адвокат Білан А.М. у вступному слові позовні вимоги підтримали з підстав та мотивів, що письмово. Позов просили задоволити. Позивач додав, що також за час розгляду справи у суді відповідач жодним чином не дозволяла йому бачитись із сином. На його повідомлення не відповідає. Ігноруючи рішення органу опіки та піклування відповідач умисно віддала дитину на заняття у дні, коли були передбачені зустрічі. Така поведінка додаткову свідчить про здійснення перешкод.
Відповідач та її представник – адвокат Повх І.Д. у позові просив відмовити з обґрунтувань, які відповідають викладеному у письмових заявах. Відповідач додала, що позивач лише вимагає побачень, однак з весь час, зокрема за час розгляду справи у суді, будь-якої допомоги, подарунків для дитини, окрім аліментів не надав. Також, вона фактично має образу на відповідача, адже такий намагається виставити її у не найкращому світлі. Також знайомі розповідають їй неприємні речі, позивач дозволяє собі обговорювати її в негативному, неправдивому ракурсі. Вважає, що такий спір вони могли вирішити без публічного обговорення, і вказане для неї неприємним. При вирішення спору, просить врахувати в першу чергу інтереси дитини, а також те, що ОСОБА_4 не має контакту з батьком. Не заперечують щодо визначення побачень : другий та четвертий понеділок тижня з 19 год. по 20 год., перша та третя субота з 14 год. по 17 год. в присутності матері до того моменту, коли психологічний стан дитини по відношенню до батька не внормується, що може бути підтверджено висновком психолога; а також слід утриматись від обговорення з дитиною релігійних поглядів. 
Представник третьої особи підтримала висновок органу опіки та піклування, просила врахувати якнайкращі інтереси дитини. 
Вислухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку :
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 28.09.201, що видане Новомиколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУЮ у Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 і його батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с 20 т.1). Шлюб між батьками дитини, яки було зареєстровано 10.06.2010,- розірвано 15.06.2023. Рішення набрало законної сили 20.07.2023 ( згідно відкритих даних «Судової влади».
Згідно із витягом з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.07.2023 №927, за зверненням ОСОБА_1 , зокрема, п. 10 – встановлено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , друга та четверта п`ятниця з 16 год. до 20 год.; перша та третя неділя з 10 год. до 18 год. вказано ОСОБА_1 не порушувати встановлений порядок участі у вихованні сина ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 -не чинити перешкод батькові ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 ( а.с. 18 т.1).
23.09.2024 за №19367/108/46/04-2024, Івано-Франківське РУП в Івано-Франківській області надало ОСОБА_5 відповідь щодо його звернення з приводу неналежного виконання рішення суду з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, за наслідком із ОСОБА_6 проведено бесіду профілактичного характеру та наголошено про адміністративну та кримінальну відповідальність ( а.с. 19).
Відповідно до відповіді Департаменту освіти та науки Івано –Франківської міської ради від 07.10.2024 за №35/48-31/2029, ОСОБА_1 на його заяву від 26.09.2024, повідомлено, що ОСОБА_3 навчається у 1-му Б класі Ліцею №11 Івано-Франківської міської ради ( а.с. 16 т.1).
Згідно із відповіді Ліцею №11 Івано-Франківської міської ради від 10.12.2024 №219, що адресована начальнику Служби у справах дітей Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_7 є учнем 1-Б класу, навчається з 01.09.2024. Хлопчик виховується у неповній сім`ї. Мати цікавиться його успіхами та досягненнями у навчанні, дбає про його виховання та матеріальне забезпечення, відвідує батьківські збори. Завжди відгукується на всі прохання та пропозиції батьківського комітету. Батько систематично підтримує зв`язок з класним керівником та систематично цікавиться навчанням ОСОБА_4 . Його розвитком та успіхам. Дуже прагне брати учать у вихованні сина ( а.с. 17 т.1).
З серпня 2024 року ОСОБА_1 звертався із письмовими заявами до Служби у справах дітей з приводу невиконання рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.07.2023 №927 ОСОБА_2 ( а.с. 23-33, 36).
ОСОБА_2 надавала письмові пояснення службі у справах дітей рішення виконкому вона дотримувалася. При цьому, син дуже часто хворіє ( долучала медичні документи), про що вона повідомляла ОСОБА_1 . Окрім того, такий ігнорує рекомендацій лікаря. Категорично заперечує щодо відвідування дитиною школи та позакласних занять (гімнастики). Влітку вони із сином перебували на морі, у Болгарії, відтак, з об`єктивних причин колишній чоловік не міг бачитись із сином ( а.с. 132-133, 135, 137,138, 140-146 т.1)
З наданих скіншотів переписки жовтня – вересня 2024 року мобільного додатку вбачається, що ОСОБА_1 у вчителя ОСОБА_8 , сином ОСОБА_4 ( а.с. 27-40 т.1 ).
Скірншоти спілкування, мобільного додатку, наданій на іноземній мові, суд не бере до уваги. 
Разом з тим, у листуванні між сторонами у мобільному додатку, зокрема 25.10.2024 на запитання позивача про сина, відповідач повідомляє, що такий, ще лікується, відтак побачення не можливі. Позивач, зазначає, що хоче побачити ОСОБА_9 у них вдома, однак таке залишається без відповіді ( а.с. 87). Також, 116.11.2024, відповідач вказує, що дитина хворіє ( а.с. 89). 30.11.2024 – вбачається, що між сторонами наявна суперечка з приводу матеріального забезпечення сина, зокрема за наслідком оренди, розпорядження будинком самостійно позивачем ( а.с. 89-94 т.1).
29.04.2025 за №Ф-403, ОСОБА_5 на його звернення службою у справах дітей, повідомлено, що 25.04.2025 о 16 год. комісією було здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_10 , з метою здійснення контролю за виконанням рішення виконкому від 21.07.2023 №927. На час виїзду з 16 год. по 18-45 год. двері ніхто не відчиняв. На телефонні дзвінки мати дитини не відповідала. Однак, о 17:56 год, у телефонному режимі повідомила, що вдома не перебуває. Поїхала у важливих справах і буде вдома не скоро, сказала, щоб її не чекали. Також, повідомила, у зазначений час у дитини гурток із гімнастики, а вказаний графік складено, коли дитина ще була маленькою ( а.с. 200 т.1).
Відповідно до психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відносин ЦПДД « Серденько» від 24.05.2025, ОСОБА_4 позитивно відгукується про маму; не хоче бачитися із батьком, бо «він маму ображає, а мене обдурив. Купував мені щось і так хотів мою любов купити». На запитання, чи батько на сього свариться, відповів : «ні, та йому пофіг». Описує, спільне проведення часу як похід по магазинах, при цьому батько зазвичай сидить у телефоні. Щодо зустрічей « ОСОБА_11 », зокрема онлайн, подобалось туди ходити. Водночас чітко підкреслює, що це його вибір « ніхто мене не може заставити, не мають права». Ставлення до тата дуже напружене, зокрема відчуває конфлікт та невідповідність між бажанням тата і своїми відчуттями, вважаючи, що тато «повинен поважати маму і перестати писати в поліцію на неї». Коли мама засмучена, хлопчик думає, що «тато знову пише заяви». Це свідчить про сильний стрес та тривогу через конфлікти між батьками. Загалом відповіді ОСОБА_4 відображають сильний захисний афект і бажання захищати близьких, емоційну напругу через конфлікти в сім`ї, а також внутрішній розлад через травматичні взаємодії з батьком і неоднозначні почуття до бабусі. Демонструє сильну емоційну прив`язаність до мами. Відчуття загрози з боку батька та потребу у стабільності та безпеці. Малюнки та коментарі свідчать про глибокі емоційні переживання, пов`язані із сімейною ситуацією, а також про сформовану систему уявлень, де тато фігурує як джерело страху, а мама –я головна захисна фігура захисту. 
Такою характеристикою надано рекомендації щодо забезпечення стабільного і безпечного середовища для дитини, опрацювання страху втрати мами; використання арт-терапевтичних і тілесно-орієнтовних технік, консультація дитячого психіатра. Важливо врахувати небажання дитини спілкуватися з батьком і не чинити на нього в цьому питання тиску ( а.с. 219-229 т.1).
Відповідно до результатів діагностики психоемоційного стану та сімейних відносин ОСОБА_3 від 30.07.2025 за №5/07, ТОВ « Центр розвитку особистості « Унікум», зокрема серед іншого, у дитини діагностовано стан стресу у зв`язку із сімейною ситуацією. ОСОБА_4 хоче звільнитися від перешкод, позбутися гнітючих станів, тривожного занепокоєння. Напруженість викликає почуття роздратування. Головним значущим членом сім`ї вважає дідуся ОСОБА_12 ( біологічний батько матері) та матір. Менш привабними та тим, з ким склались конфліктні відносини – батька, бабусю ОСОБА_13 та дідуся ОСОБА_14 . Досліджуваний реально прийняв існуючу сімейну ситуацію і є біль-менш до неї адаптованим. Він хоче перестати боятися батька та бабусі ОСОБА_15 . Проговорює страх, що його від матері забере бабуся і змушуватиме ходити на релігійні зібрання. Можливі джерела проблем : дезорганізовані, дисгармонійні стосунки, емоційно загострені переживання, пов`язані з поведінкою батька та бабусі, які ОСОБА_4 не може подолати через вікову незрілість психіки і які викликають глибокий внутрішній конфлікт, який може зумовити розвиток психогенного захворювання, що впливає на важливі сфери формування особистості, системи стосунків у сім`ї, з однолітками, з іншими дорослими. Рекомендована корекційна робота, спрямована на зниження рівня переживань, тривоги, а також подолання наслідків травматичних подій ( а.с. 45 т.2).
Згідно із висновком Департаменту молодіжної політики та спорту, розвитку територій та роботи із внутрішньо переміщеними особами, відповідно додатку №6 до рішення виконавчого комітету міської ради від 07.10.2025 за №1096, зазначено про доцільність встановлення наступного порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною : ОСОБА_3 - щовівторка з 17 год. до 20 год.; перша та третя субота, друга та четверта неділя місяця з 12 год. до 18 год. Вказати батькам : ОСОБА_1 на необхідність дотримання встановленого порядку участі у вихованні дитини; ОСОБА_2 на неприпустимість вчинення перешкод батьків у спілкуванні з дитиною ( а.с.15-22 т.2).
Разом з тим, згідно із довідкою Ліцею 11 Івано-Франківської міської ради №266 від 07.10.2025, ОСОБА_3 дійсно навчається у ІІ-Б класі Ліцею, тижневий графік навчання : з понеділка та в інші дні по п`ятницю, окрім вівторка ( з 08 год. 50 хв по 13 год), навчання з 08 год. по 12 год. 10 хв., після чого відповідно до 18 год. 10 хв. група продовженого дня (а.с. 46 т. 2). 
Відповідно до довідки Івано-Франківської дитячої музичної школи №2 ім. В. Барвінського від 29.09.2025 за №7, ОСОБА_16 дійсно навчається у вказаній школі на духовному відділі, понеділок 14 год. 30 хв. – сопілка, 15-05-15-50 год.- хор; вівторок 14 год.-40 хв. -15-50 год.- сольфеджіо; четвер 14 год 30 хв. – сопілка ( а.с. 47 т.2).
Згідно із довідкою Івано-Франківської ДІОСШ №1, ОСОБА_16 відвідує секцію КО ФСТ «Україна» з 16 год. по 17 год, в середу і п`ятницю; та з 19 год. по 20 год. у вівторок і четвер ( а.с. 48 т. 2).
Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_17 , від 07.10.2025 №06, ОСОБА_16 навчається в Академії розвитку інтелекту «Smartum» у м. Івано-Франківську за курсом «Ментальна арифметика». Додавання та віднімання». Заняття проходить щочетверга о 17 год. Тривалість курсу – 9 місяців ( а.с. 49 т.2).
Також, у судовому засіданні заслухано думку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час не висловив бажання бачитись з батьком, зокрема з тих підстав, що батько пише на маму усілякі заяви. Разом з тим, на думку суду, за всі аспектами повідомленого дитиною, у підсумку судом зроблено висновок, що якщо між батьками буде налагоджено нормальні відносини, дитина не виключає зустрічей (спілкування) з батьком. 
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.
Згідно зі статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
У статті 5 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок наголошено на необхідності вжиття заходів щодо зміни соціальних та культурних моделей поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що ґрунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок, а також визначення загальної відповідальності чоловіків і жінок за виховання та розвиток своїх дітей за умови, що в усіх випадках інтереси дітей мають перевагу.
Статтею 7 Конвенції про контакт з дітьми передбачено, що під час вирішення спорів стосовно контакту судові органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення поінформованості кожного з батьків про важливість для їхньої дитини та їх обох установлення та підтримання регулярного контакту з їхньою дитиною; заохочення батьків та інших осіб, які мають сімейні зв`язки з дитиною, до досягнення мирових угод стосовно контакту, зокрема шляхом використання сімейного посередництва та інших процедур для вирішення спорів; забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб.
В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року («Терещенко проти України» від 19 жовтня 2023 року, заява № 35481/20), у якому суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема якщо ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.
Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Разом з тим, визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).
Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Висновок органу опіки та піклування, так і запропонований графік відповідача є недостатньо обґрунтованим та таким, що на думку суду не забезпечить належної участі батька у житті та вихованні дитини, враховуючи також інтереси дитини, та їхні теперішні взаємовідносини. 
Суд звертає увагу на те, що батько, який проживає окремо від своєї дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком.
Європейський суд з прав людини зазначав, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Суд зауважує, що порядок спілкування батька з дитиною, а також його характер та обсяг обумовлюються обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та інтереси усіх зацікавлених осіб, з наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, заява № 17383/90).
У справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини («Странд Лоббен та інші проти Норвегії», заява № 37283/13, від 30 листопада 2017 року; «Хаддад проти Іспанії», заява № 16572/17, від 18 червня 2019 року).
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
При вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Водночас, озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні спору, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через малолітній вік неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих елементів впливу на неї (постанова Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18).
При вирішенні спорів щодо дітей вирішальним є питання, чи було забезпечено справедливу рівновагу між задіяними конкуруючими інтересами: інтересами дитини, двох батьків і громадського порядку, в межах свободи розсуду, наданої державі у таких питаннях (Maumousseau і Washington v. France, заява № 39388/05 від 06 грудня 2007 року, § 62), проте, не забуваючи, що найвищі інтереси дитини мають бути першочерговим міркуванням (Gnahore v. France, заява № 40031/98 від 19 вересня 2000 року, § 59; X v. Latvia [ВП], заява № 27853/09 від 26 листопада 2013 року, § 95). В останній справі ЄСПЛ підкреслив, що існує широкий консенсус, у тому числі й у міжнародному праві, на користь думки, що найкращі інтереси дитини мають першочергове значення (§ 96). Інтереси батьків, особливо у регулярному спілкуванні з дитиною, лишаються, однак, тим чинником, який слід враховувати при врівноважуванні різних задіяних інтересів (Kutzner v. Germany, заява № 46577/99 від 26 грудня 2002 року, § 58, 62).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 348/1451/20 думка неповнолітніх дітей є достатньо вразливою для нав`язування певних ідей та думок близькими родичами, з якими вона постійно проживає. 
Крім цього, слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року по справі №619/3051/17, судом визнано, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. Судом касаційної інстанції вказано на те, що законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відтак, враховуючи, що батьки самостійно не можуть досягти згоди щодо способу участі батька, який проживає окремо від сина у його вихованні і спілкуванні із ним, враховуючи вік дитини ( неповних вісім років), факт проживання виключно із матір`ю, відсутність достатнього взаєморозуміння між сторонами (батьком та матір`ю дитини), зокрема щодо участі в утриманні та вихованні дитини, що також вплинуло на дитину щодо позитивного сприйняття батька, втрати з таким комунікації, суд дійшов висновку про визначення прядку та способи участі батька ОСОБА_1 із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Разом з тим, враховуючи також вищенаведене, досліджені судом докази, позиції позивача й відповідача, думку дитини, з метою забезпечення фактору стабільності, який надає кожній дитині можливості нормально розвиватись, враховуючи як вже зазначено вік дитини, стан здоров`я, та необхідність забезпечення психологічно комфортних умов саме для дитини, звичайного ритму життя дитини та такому, що буде сприяти його стабільному та нормальному розвитку, суд дійшов висновку, що порядок участі батька у вихованні сина ОСОБА_4 , слід визначити наступним чином : перший місяць : другий понеділок місяця з 18 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв.; перша та третя субота місяця з 14 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., після набрання рішенням законної сили з сином ОСОБА_3 у присутності матері ОСОБА_2 . У подальшому без присутності матері ОСОБА_2 зустрічі з сином ОСОБА_3 , забираючи дитину за місцем фактичного перебування/проживання та повертаючи за місцем фактичного перебування/проживання: - другий та четвертий понеділок місяця з 17 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв.; перша середа з 17 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв.; перша субота місяця з 13 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв; третя неділя місяця з 13 год. 00 хв. до 18 год.00 хв.
Разом з тим, враховуючи також вік сина сторін ОСОБА_4 , відсутність протягом тривалого часу ( з серпня 2024 року) стійкого спілкування дитини та батька, зокрема перший місяць зустрічей після набрання рішенням суду законної сили, слід проводити у присутності матері. 
Саме такий визначений час побачень, на думку суму є максимально враховує інтереси дитини, передбачає врахування як стану здоров`я дитини, режиму відпочинку, відвідування позашкільних навчальних закладів, так і особистих зустрічей з батьком у будні та вихідні дні. Такий підхід забезпечує баланс між правами та обов`язками батьків, які законом закріплено як рівні, але передусім відповідає найкращим інтересам малолітньої дитини, для якої спілкування з обома батьками є ключовою умовою гармонійного розвитку, а також з врахуванням активного й послідовного прагнення батька брати участь у житті сина, відсутність будь-яких належних і достатніх доказів, які б могли виправдовувати обмеження цього права.
Так, правосуддя не в змозі встановлювати, запроваджувати або припиняти сталі чутливі людські стосунки та приписувати чи забороняти почуття прихильності й комфорту, а лише формує у процесуальний спосіб найсприятливіші за конкретних обставин справи умови для цього.
Визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні з сином та його вихованні не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і сином у інших формах, зокрема і дистанційному спілкуванні, в тому випадку також коли дитина хворіє, про який сторони не згадували, зокрема також і інших випадках. з урахуванням навчання дитини, сну, за погодженням батьків або ж зміни компетентним органом встановленого порядку за наявності обставин, що мають істотне значення.
До того ж, суд наголошує, що для дитини вкрай важлива нормальна комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання дитини. 
За аналізом перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача у частині наявності перешкод у спілкуванні з дітьми є обґрунтованими, щодо способів участі у вихованні та спілкування позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням визначеного судом порядку.
Суд також вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що зміни до встановленого судом графіку можуть вноситись за їх спільної згоди шляхом проведення переговорів. Рішення суду не позбавляє сторін можливості самостійно визначитись з іншими способом та порядком їх участі у вихованні сина, що буде відповідати його інтересам. Також рекомендує, при неможливості виконання графіку з поважних причин, завчасно, за дві години повідомляти один одного про вказане.
Мати не позбавлена можливості, у разі зміни обставин, надання доказів негативного впливу визначеного судом графіку спілкування дитини з батьком на нормальний розвиток дитини, порушення інтересів дитини, звернутися до суду з позовом про зміну встановленого способу участі батька у вихованні сина. Сторони мають право у добровільному порядку визначити всі питання, пов`язані з вихованням їхньої дитини.
Щодо питання віросповідання, то Конституція України, закріплює свободу думки і слова, світогляду і віросповідання (ст. 34). Законодавством України встановлено, що батьки мають право саме за взаємною згодою подружжя виховувати своїх дітей.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Суд не вирішує питання судових витрат, так як такі позивач просив залишити за собою.
На підставі наведеного та керуючись 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 137, 141, 222, 224, 258-259, 263-268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :
Позов задоволити - частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановити ОСОБА_1 наступний порядок участі у вихованні дитини – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме :
- Перший місяць : другий понеділок місяця з 18 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв.; перша та третя субота місяця з 14 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., після набрання рішенням законної сили з сином ОСОБА_3 у присутності матері ОСОБА_2 .
- У подальшому без присутності матері ОСОБА_2 зустрічі з сином ОСОБА_3 , забираючи дитину за місцем фактичного перебування/проживання та повертаючи за місцем фактичного перебування/проживання: 
- Другий та четвертий понеділок місяця з 17 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв.; перша середа з 17 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв.;
- Перша субота місяця з 13 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв; третя неділя місяця з 13 год. 00 хв. до 18 год.00 хв.
У іншій частині вимог –відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , адреса проживання : АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП : НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 
Третя особа : Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ЄДРПОУ : 3698179, вул. Грушевського,21, м. Івано-Франківськ.
Повне рішення 20.03.2026.
Суддя
Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.