Справа № 303/9815/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

09 березня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:
головуючого – судді Собослоя Г.Г.,
суддів: Джуги С.Д., Мацунича М.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2025 року, постановленої головуючою суддею Гутій О.В., у цивільні справі № 303/9815/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Мукачівської міської ради Закарпатської області, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без нотаріальної згоди батька, 
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Мукачівської міської ради Закарпатської області, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без нотаріальної згоди батька
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2025 року цивільну справу № 303/9815/25 передано за підсудністю на розгляд до Деснянського районного суду міста Києва.
Ухвала мотивована тим, що позивачем заявлено позовну вимогу до відповідача, зареєстроване місце проживання якого знаходиться на території, на яку на даний час не поширюється територіальна юрисдикція (підсудність) Мукачівського міськрайонного суду, а відтак суд першої інстанції вважав за необхідне на підставі пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України передати справу на розгляд до Деснянського районного суду міста Києва.
Не погодившись із таким судовим рішенням ОСОБА_1 подала до Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просила ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2025 року про передачу справи за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції – Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд не врахував фактичне місце проживання матері та дитини у місті Мукачево, тісний зв`язок спору з Мукачівською територіальною громадою, наявність у позивачки дитини з інвалідністю.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд до іншого суду (п.9 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною тринадцять ст. 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам відповідає.
Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.
Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.
Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.
Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.
Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.
Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (стаття 27 ЦПК України).
Загалом перелік справ з альтернативною підсудністю закріплений у статті 28 ЦПК України.
Суть підсудності за вибором позивача, або альтернативної підсудності, полягає у тому, що за визначеними критеріями цивільних справ позивачу дається можливість обрати з кількох передбачених у законі судів той суд, до якого він пред`являтиме свої позовні вимоги. Законодавець установлює вичерпний перелік позовів, на які поширюються правила цього виду підсудності, а також передбачає конкретні суди, до яких можна з такими вимогами звернутися.
Позови про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без нотаріальної згоди батька не входять до переліку, на які поширюється правила альтернативної підсудності. 
За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача, тобто тієї сторони у спорі, яка презюмується неправою. Правило підсудності за місцем знаходження відповідача стосовно доступності правосуддя є зручним саме для нього, а не для особи, яка звертається до суду за захистом.
Встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 пред`явлено вищезазначений позов у цій справі до відповідача ОСОБА_2 .
Відповідно до відповіді № 2149539 від 18.12.2025 з ЄДДР адреса реєстрації ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 (а.с. 42).
З огляду на вказане, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ця справа не підсудна Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області та підлягає передачі за підсудністю з вищенаведених підстав.
Доводи апеляційної скарги про те, що визначення підсудності справи за місцем реєстрації відповідача порушує право позивачки на доступ до правосуддя, в тому числі, з огляду на необхідність догляду за дитиною з інвалідністю, колегія суддів вважає необґрунтованими. Розгляд справи судом, визначеним за правилами територіальної підсудності, встановленими Цивільний процесуальний кодекс України, сам по собі не є обмеженням права особи на доступ до правосуддя. Крім того, процесуальне законодавство передбачає можливість участі учасників справи у судових засіданнях дистанційно, зокрема в режимі відеоконференції, що забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав незалежно від місця перебування. Отже, наведені обставини самі по собі не є підставою для відступу від правил територіальної підсудності.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не відповідають фактичним обставинам справи.
Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не має.
На підставі наведеного, оскільки законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 09 березня 2026 року.
Головуючий:
Судді: