Справа № 291/88/26
Провадження №2/291/241/26

Р І Ш Е Н Н Я (З АОЧНЕ)
іменем України

21 квітня 2026 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Митюк О.В.,
з участю секретаря судових засідань Кащук Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Ружин Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «ФК ЕЙС«») 29.01.2026 року звернувсь до Ружинського районного суду Житомирської області з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором кредиту №431420484 від 08.11.2019 який укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , в розмірі 18907,71 грн.
Позовні вимоги мотивовані, тим що 08.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №431420484 від 08.11.2019 на суму 5 500 грн.
В подальшому відповідачка збільшила суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 6 900,00 грн.
Укладання вказаного кредитного договору було здійснено в електронній формі з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, після чого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконала прийняті на себе зобов`язання та надало ОСОБА_1 в загальному суму кредиту у розмірі 6 900,00 грн, які були перераховані на банківську картку відповідачки, а остання отримавши кредитні кошти у строки та на умовах, визначених договором їх не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі зазначеному вище.
28.11.2018р. між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 за умовами якого до останнього перейшло право вимоги по кредитному договору №431420484 від 08.11.2019. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1.
05.08.2020 ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №05/0820-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
11.07.2025 між ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №11/07/25-Е, у відповідності до умов якого ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» передає (відступає) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників № б/н від 11.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №431420484 від 08.11.2019 в сумі 23928,23 грн.
Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання за договором кредиту не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Ухвалою суду від 03.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Представник позивача у позові просить суд здійснювати розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання 21.04.2025 року не з`явилася без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи направлялась судова повістка належним чином за місцем реєстрації відповідача.
За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що тим що 08.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №431420484 від 08.11.2019 на суму 5500,00 грн строком на 17 днів.
ОСОБА_1 шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором X482T3SS підтвердила факт ознайомлення із запропонованими в договорі умовами кредитування, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.15).
Відповідно до Додаткової угоди від 15.11.2019 до договору №431420484 від 08.11.2019, сторони домовилися збільшити суму кредиту на 700,00 грн на строк дії договору №431420484 від 08.11.2019.
18.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду до договору №431420484 від 08.11.2019, відповідно до п.1 сторони домовилися збільшити суму кредиту на 300,00 грн на строк дії договору №431420484 від 08.11.2019.
20.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду до договору №431420484 від 08.11.2019, відповідно до п.1 сторони домовилися збільшити суму кредиту на 200,00 грн на строк дії договору №431420484 від 08.11.2019.
27.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду до договору №431420484 від 08.11.2019, відповідно до п.1 сторони дійшли згоди , у зв`язку із неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором №431420484 від 08.11.2019, на наступну кількість днів двадцять дев`ять. П.3 Додаткової угоди передбачено, що починаючи з 25.11.2019 позичальник сплачує за користування кредитом 1,42% в день від суми кредиту згідно даної додаткової угоди.
04.12.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду до договору №431420484 від 08.11.2019, відповідно до п.1 сторони домовилися збільшити суму кредиту на 200,00 грн на строк дії договору №431420484 від 08.11.2019. П.2 Додаткової угоди сторони домовилися викласти графік розрахунків (Додаток №1 до договору) в новій редакції та відобразити у Графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми кредиту, збільшеної на суму, зазначену п.1 Додаткової угоди.
Відповідно до графіку розрахунків п.1 передбачено сукупна вартість кредиту складає 138,05% від суми кредиту( у процентному виражені) або 9524,51 грн (у грошовому вираженні), що включає: суму кредиту у розмірі 6899,00 грн та проценти за користування кредитом у розмірі 38,05 або 2625,31 грн. (а.с. 37 зворот-38). 
Укладання вказаного кредитного договору було здійснено в електронній формі з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, після чого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконала прийняті на себе зобов`язання та надало ОСОБА_1 суму кредиту у розмірі 5500,00 грн. строком на 14 днів, які були перераховані на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 (в подальшому було збільшено кредит в загальній сумі 1400 грн), а остання отримавши кредитні кошти у строки та на умовах, визначених договором їх не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі зазначеному вище.
Згідно платіжних доручень та довідок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на банківську карту відповідача НОМЕР_1 було зараховано кредитні кошти: 08.11.2019 в сумі 5500,00 грн.; 04.12.2019 в сумі 200,00 грн.; 20.11.2019 в сумі 200,00 грн.;18.11.2019 в сумі 300,00 грн.;15.11.2019 в сумі 700,00 грн.(а.с10-12).
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 04.03.2020 розмір заборгованості ОСОБА_1 становив: 19691,69 грн., яка складається з наступного: 6899,20 грн - заборгованість по тілу кредиту та 12792,49 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с.53 - 54).
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01 за умовами якого до останнього перейшло право вимоги по кредитному договору №431420484 від 08.11.2019, строк дії договору факторингу закінчується 28.11.2019 року (а.с.82-87).
28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с.87 зворот).
31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу№28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01 (а.с.88-92).
31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. (а.с.93).
31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. (а.с.93 зворот).
31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року (а.с.94).
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №68 від 04.03.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 19691,69 грн., яка складається з наступного: 6899,20 грн - заборгованість по тілу кредиту та 12792,49 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с.80 -81).
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №431420484 від 08.11.2018 розмір заборгованості ОСОБА_1 становить: 18907,71 грн., яка складається з наступного: 6899,20 грн - заборгованість по кредиту та 12008,51 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с.52).
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року (а.с.73-77).
03.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено додаткову угоду №2, якою сторони домовилися продовжити строк дії договору до 31.12.2022 (а.с.77 зворот ).
30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено додаткову угоду №3, якою сторони домовилися продовжити строк дії договору до 30.12.2024 (а.с.78).
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18907,71 грн., яка складається з наступного: 6899,20 грн - заборгованість по кредиту та 12008,51 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с.71 - 72).
11.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 11/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №431420484 від 08.11.2019 (а.с.64-69).
Відповідно до Реєстру боржників б/н за договором факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 23 928,23 грн., яка складається з наступного: 6899,20,25 грн - заборгованість по кредиту та 12008,51 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам, 5020,52 - пеня, штраф (а.с.62 - 63).
В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №431420484 від 08.11.2019 року перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача.
Згідно виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №431420484 від 08.11.2019 розмір заборгованості останнього становить: 23928,23 грн., яка складається з наступного: 6899,20 грн - заборгованість по кредиту та 12008,51 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам, 5 020,52 грн - заборгованість по штрафним санкціям (а.с.51).
Згідно інформації витребуваної судом в АТ КБ «Приват банк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . Номер телефону НОМЕР_3 знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 . Згідно Виписки за договором б/н за період 08.11.2019-09.12.2019 на банківську карту відповідача № НОМЕР_2 було зараховано кредитні кошти на суму 5 500 грн 08.11.2019, 700 грн 15.11.2019, 300 грн 18.11.2019, 200 грн 20.11.2019, 200 грн 04.12.2019 (а.с. 125-127). 
За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).
Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».
Відповідно до статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.
Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.
В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що доказів спростування презумпції дійсності укладеного кредитного договору матеріали справи не містять. Відповідачка мала процесуальну можливість надати суду докази на спростування презумпції правомірності кредитного договору №431420484 від 08.11.2019, однак таким правом не скористалася.
З долучених позивачем до матеріалів справи копій платіжних доручень та виписки з особового рахунку за кредитним договором №431420484 від 08.11.2019 встановлено, що відповідачка отримала кредитні кошти в розмірі 6900,00 грн.
З постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 слідує, що факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитного договору або визнання його недійсним тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором вказує на визнання наведеного кредитного договору таким, що є укладеним.
Відповідно до наданих розрахунків заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №431420484 від 08.11.2019, проведеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розмір заборгованості становив 19691,69 грн., яка складається з наступного: 12792,49 грн - заборгованість по тілу кредиту та 6899,20 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам. Разом з тим строк кредитування відповідно до договорів становив 46(17+29) днів, тобто до 24.12.2019 року.
Доказів того, що позичальник повторно ініціював продовження строку користування кредиту та зміну дати повернення всієї суми кредиту у порядку, передбаченому договором, матеріали справи не містять.
Не надано й доказів того, що первісний кредитор продовжив строк дії кредиту. Таким чином суд вважає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості зі сплати процентів нарахованих після 24.12.2019 року.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що проценти підлягають нарахуванню за період з 08.11.2019 до 24.12.2019 в розмірі 2625,31 грн.
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за процентами, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.
Позивачем не надано доказів пролонгації строку кредитування після 24.12.2019 року. Проте, вказана обставина не позбавляє позичальника обов`язку повернути позивачеві фактично отримані ним кредитні кошти та проценти нараховані в межах строку кредитування.
Отже позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме, суд стягує з відповідача заборгованість за кредитним договором №431420484 від 08.11.2019 року зі сплати тіла кредиту у розмірі - 6899,00 грн та відсотків - 2625,31 грн, всього - 9524,51 грн.
Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із статтею 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: - у разі задоволення позову - на відповідача; - у разі відмови в позові - на позивача; - у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору №20/08/25-01 від 20.08.2025 року про надання правничої допомоги, укладеного між ТОВ «ФК Ейс» та АБ «Соломко та партнери», додаткову угоду №25770916153 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, Акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року на суму 7000,00 грн (а.с.47-50 зворот).
Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Крім того, відповідно до пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Загальна ціна позову в даній справі становить 18907,71 гривень, натомість заявлені до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу 7000,00 гривень.
З урахуванням принципу пропорційності судових витрат предмету спору та ціні позову, передбачає певну частку у співвідношенні до ціни позову чи предмету спору.
Суд вважає, що пропорційними будуть витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 3526,16 грн, які підлягають стягненню з відповідача.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1341,05 грн.
Керуючись ст. 4,12,13,76-81,89,2133,137,141,58,263-265,274-279,354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за договором кредиту №431420484 від 08.11.2019 року в розмірі 9524,51 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі - 6899,20 грн та відсотки - 2625,31 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (код ЄДРПОУ: 42986956) судовий збір в розмірі 1341,05 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3526,16 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ружинського районного суду 
Житомирської області О.  В.  Митюк