ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/14316/25	
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИЛА:
У травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування коефіцієнтів до пенсії ОСОБА_1 , визначених п. 1 Постанови КМУ № 1 від 03.01.2025 року “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2025 року без використання зменшувального коефіцієнта Постанови КМУ №1 від 03.01.2025 р. “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” з урахуванням щомісячних доплат та усіх індексацій без обмеження її максимальним розміром з урахуванням вже виплачених сум.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року, позовну заяву задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування коефіцієнтів до пенсії ОСОБА_1 , визначених п.1 Постанови КМУ №1 від 03.01.2025 року “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2025 року без використання зменшувального коефіцієнта Постанови КМУ №1 від 03.01.2025 р. “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” з урахуванням щомісячних доплат та усіх індексацій без обмеження її максимальним розміром з урахуванням вже виплачених сум.
07.01.2026 р. Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 420/14316/25, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2025 року без використання зменшувального коефіцієнта Постанови КМУ №1 від 03.01.2025 р. «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з урахуванням щомісячних доплат та усіх індексацій без обмеження її максимальним розміром з урахуванням вже виплачених сум. 
01 березня 2026 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про зобов`язання керівника ГУ ПФУ в Одеській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, яка зареєстрована судом 02.03.2026 року, в якій позивач просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у справі № 420/14316/25 – виконавче провадження ВП №80014657 від 16 січня 2026 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України подати до суду у визначений строк звіт про виконання судового рішення № 420/14316/25; зобов`язати відповідача забезпечити подальшу щомісячну виплату пенсії позивача у повному розмірі, без застосування будь-яких обмежень, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили; попередити керівника відповідача про відповідальність, передбачену статтею 382 КАС України, у разі невиконання ухвали суду.
В обґрунтування заяви зазначено, що 16.01.2026 року відкрито виконавче провадження ВП №80014657, на час подання заяви рішення суду у справі № 420/14316/25 не виконано і позивач отримує 30600 грн., замість 45275,5 грн. Заявник вказує, що незважаючи на застосування судовими виконавцями заходів процесуального впливу, включаючи накладення штрафів, відповідач продовжує ухилятися від їх реального виконання, здійснюючи виплату пенсії з незаконними обмеженнями. Така поведінка, на думку заявника, фактично нівелює гарантії судового захисту та свідчить про необхідність застосування судом додаткових ефективних механізмів контролю за виконанням судового рішення. За таких обставин, на думку заявника, існують об`єктивні підстави вважати, що без застосування судового контролю рішення суду й надалі залишатиметься невиконаним або його виконання потребуватиме непропорційних зусиль з боку заявника.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 382 КАС України в адміністративній справі № 420/14316/25 - відмовлено. 
Не погоджуючись з ухвалою суду позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводами апеляційної скарги зазначено, що органом державної виконавчої служби до боржника вже застосовано заходи примусового впливу у вигляді накладення штрафу за невиконання судового рішення, причому повторне застосування такого заходу свідчить про триваюче невиконання рішення суду та відсутність наміру його добровільного виконання. Апелянт зазначає, що сам по собі факт повторного притягнення до відповідальності за невиконання судового рішення є об`єктивним і належним доказом ухилення від його виконання у розумінні статті 382 КАС України, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою. Вказує, що посилання суду на те, що заявником надано докази невиконання рішення в іншій справі, не спростовує наведених обставин, а навпаки свідчить про системний характер поведінки відповідача як суб`єкта владних повноважень, спрямованої на невиконання судових рішень, що додатково підтверджує необхідність встановлення судового контролю. Таким чином, на думку апелянта, наявні у справі обставини у своїй сукупності свідчать про існування реального ризику подальшого невиконання судового рішення без застосування заходів судового контролю. Апелянт зазначає, що висновок суду про відсутність таких підстав є передчасним, формальним та таким, що не ґрунтується на належній оцінці доказів, у зв`язку з чим порушує принцип обов`язковості судового рішення та ефективного судового захисту. Апелянт зазначає, що незважаючи на наявність численних судових рішень, ухвалених у період з 2022 по 2025 роки, які набрали законної сили та прямо зобов`язують відповідача здійснювати виплату пенсії без обмежень, відповідач систематично їх не виконує. Навіть застосування судом заходів процесуального примусу не призвело до реального виконання. Така поведінка, на думку апелянта, фактично нівелює гарантії судового захисту, перетворюючи судове рішення на декларативний документ, що є несумісним із принципом обов`язковості судового рішення та стандартами верховенства права.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що підставою звернення до суду з вказаною заявою за позицією позивача є не виконання ГУ ПФУ в Одеській області рішення суду у справі № 420/14316/25, яке набрало законної сили 12.12.2025 р.
При цьому, як зазначено судом першої інстанції, заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ГУ ПФУ ухиляється від виконання даного судового рішення.
Натомість, в якості підстав для встановлення судового контролю за виконання судового рішення, заявник надає докази не виконання ГУ ПФУ судового рішення в іншій справі за № 420/3365/25.
Приймаючи до уваги обставини даної справи та враховуючи, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26 червня 2013 року, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Приписами статті 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності із приписами мотивувальної та резолютивної частин рішення суду).
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року №4094-ІХ внесені зміни до КАС України, який доповнено статтею 382-1 КАС України про порядок розгляду заяви про зобов`язання подати звіт, статтею 382-2 КАС України, яка регламентує розгляд звіту про виконання судового рішення та статтею 382-3 - рішення за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення, які є чинними з 19 грудня 2024 року.
Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Отже, з 19 грудня 2024 року питання судового контролю вирішуються у судах з урахуванням змін, внесених Законом №4094-ІХ.
Згідно з ст. 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 382-1 суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Колегією суддів встановлено, що згідно резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі № 420/14316/25 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2025 року без використання зменшувального коефіцієнта Постанови КМУ №1 від 03.01.2025 р. “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” з урахуванням щомісячних доплат та усіх індексацій без обмеження її максимальним розміром з урахуванням вже виплачених сум.
Станом на дату розгляду заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, відповідачем не надано доказів щодо належного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 року у справі №420/14316/25. 
За таких обставин, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем рішення суду у цій справі, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 року у справі № 420/14316/25 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати у 30-денний строк до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення.
Враховуючи викладене, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 . 
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 317, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі №420/14316/25 – задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі №420/14316/25 протягом тридцяти днів з дня отримання цієї постанови.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуюча суддя: О.А. Шевчук 

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко