Дата документу 15.04.2026 Справа № 331/4779/25

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 331/4779/25      Пр. № 22-ц/807/998/26	Головуючий у 1-й інстанції: Світлицька В.М. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
за участі секретаря Книш С.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ на ухвалу Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2026 року про залишення заяви без розгляду у справі за заявою ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (надалі – ЗМР), заінтересована особа: ЧЕТВЕРТА ЗАПОРІЗЬКА ДЕРЖАВНА НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА про визнання спадщини відумерлою

 
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ЗМР звернулась до суду з вищезазначеною заявою в порядку окремого провадження (а.с.1-3), в якій на підставі ст. ст. 1221, 1277 ЦК України, ст. ст. 553-338 ЦПК України просила визнати спадщину, яка складається з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею – 24,8 кв. м, житловою площею – 17 кв. м, що належала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відумерлою та передати її у власність Запорізької міської територіальної громади в особі ЗМР.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Світлицьку В.М. (а.с.15-16). Ухвалою суду першої інстанції від 22.08.2025 року (а.с.17) провадження у цій справі відкрито в порядку окремого провадження, витребувано у приватного нотаріуса Запорізького МНО Буднікової Ю.С. належним чином засвідчену копію заповіту, складеного ОСОБА_1 (а.с.17). Від приватного нотаріуса Запорізького МНО Буднікової Ю.С. на виконання вищезазначеної ухвали суду першої інстанції надана у матеріали цієї справи належним чином завірена копія заповіту № 64918797, складеного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.52).
Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2026 року (а.с.55-56) вищезазначену заяву заявника у цій справі залишено без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановлені, заявник ЗМР у своїй апеляційній скарзі (а.с.63-68) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В автоматизованому порядку 06.03.2026 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (а.с.74). Ухвалою апеляційного суду від 09.03.2026 року (а.с.75-77) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 23.03.2026 року (а.с.78). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 24.03.2026 року (а.с.79), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.80).
Заінтересована особа (державна нотаріальна контора) не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони заявника у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
Заявник ЗМР надала апеляційному суду клопотання про долучення доказів у цій справі, а саме: - відповіді ВДРАЦС У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ, за змістом якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 40, складений 19.01.2026 року Комунарским ВДРАЦС У МІСТІ ЗАПОРІЖЖІ (копія - а.с.91-93).
У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи належним чином (а.с.88-90), всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились. 
В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Оскаржувану ухвалу у цій справі постановлено суддею першої інстанції Світлицькою В.М., яка приходиться рідною племінницею вітчима судді – доповідача апеляційного суду ОСОБА_3 у цій справі, з яким у судді – доповідача Гончар М.С. відносини припинені з 2016 року після смерті матері, з ОСОБА_4 у судді ОСОБА_3 робочі відносини. Самовідводи у цій справі відсутні, відводів не заявлено.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ЗМР у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Судовими рішеннями є: ухвали…, постанови…(ст. 258 ч. 1 ЦПК України).
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що залишаючи без розгляду вищезазначену заяву заявника у цій справі в порядку окремого провадження, суд першої інстанції керувався ст. ст. 293, 294, 260, 315, 353, 354 ЦПК України та виходив із такого.
Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою (п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Порядок розгляду справ окремого провадження визначено статтею 294 ЦПК України.
Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 636/1324/16-ц, провадження № 14-225цс18. У постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 202/6418/18, провадження № 61- 8511св19 та від 23 грудня 2019 року у справі № 175/423/18, провадження № 61-8171св19.
Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний лише з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, у спорі існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. За відсутності цих елементів немає спору про право.
У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (ч. 1 ст. 1277 ЦК України).
Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Системний аналіз зазначених норм матеріального і процесуального права дає підстави для висновку, що відумерлою є спадщина, визнана як така на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факт смерті спадкодавця, відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, не прийняття спадкоємцями спадщини чи відмова від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядвання відповідної процедури.
Звернувшись до суду із заявою про визнання майна відумерлою спадщиною міська рада зазначила, що після смерті ОСОБА_1  спадкова справа не заводилась.
Однак, наявність заповіту складеного ОСОБА_1  свідчить про неможливість розгляду справи в порядку окремого провадження за заявою ЗМР, адже складення заповіту на ім`я ОСОБА_2 свідчить про наявність спору між територіальною громадою міста Запоріжжя та спадкоємцем ОСОБА_1 за заповітом.
Верховний Суд зауважує, що особливістю розгляду справи про визнання спадщини відумерлою, яка розглядається в окремому провадженні, як й інших справ окремого провадження, зокрема, є: заявлені вимоги у порядку окремого провадження повинні бути безспірними (відсутній спір про право); справи окремого провадження порушуються за заявою і розглядаються за участю заявника, заінтересованих осіб (відсутність спору про право зумовлює відсутність сторін з протилежними інтересами, відсутність позову); немає інститутів і категорій, властивих позовному провадженню (пред`явлення зустрічного позову, заміна сторін, співучасть, мирова угода, треті особи, звернення до третейського суду тощо); справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Заявник у справі про визнання спадщини відумерлою - це особа, в інтересах якої в суді порушується справа про підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваного права на спадщину, необхідних для реалізації нею майнових прав, без судового підтвердження яких вона позбавлена можливості здійснити ці права.
Отже, набуття права власності на відумерлу спадщину територіальною громадою можна розглядати як правовий засіб, що слугує досягненню визначеності у відносинах власності на засадах справедливості.
Таким чином,  ОСОБА_2 , як особа на яку складено заповіт, є спадкоємцем ОСОБА_1 і заяву про відмову від спадщини вона не подавала. У матеріалах справи відсутня інформація про повідомлення ОСОБА_2 про існування заповітів складених на її ім`я.
За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява ЗМР про визнання спадщини відумерлою не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Відповідно до положень частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність залишення без розгляду вищезазначеної заяви ЗМР у цій справі про визнання спадщини відумерлою.
Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі повністю погодитись повністю не можна з таких підстав.
Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає, є передчасною та помилковою.
Оскільки, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5, 294 ч. 2 ЦПК України (З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази) мне сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, тому передчасним і помилковим є висновок суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній ухвалі від 18.02.2026 року (а.с. 55-56) про те, що з вищезазначеної заяви заявника у цій справі вбачається спір про право із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як особою, на яку складено заповіт померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , 
- та яка не була залучена до участі у цій справі в якості заінтересованої особи судом першої інстанції за власною ініціативою останнього після відкриття провадження у цій справі 22.08.2025 року (а.с.17), що узгоджується із письмовими роз`ясненнями Верховного Суду у даній категорії справ (окремого провадження, ст. 263 ч. 4 ЦПК України, копія - а.с. 94: «…Якщо суд при вирішенні питання про відкритті або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (ч. 3 ст. 53 ЦПК України). Це стосується і справ окремого провадження, де такі особи залучаються як заінтересовані особи…»), а тому взагалі не було з`ясовано позицію ОСОБА_2 з приводу вищезазначеної заяви заявника у цій справі взагалі з метою встановлення саме наявності дійсного спору саме між цими сторонами у цій справі;
- та яка у подальшому померла 16.01.2026року (відповідь Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України – а.с.92-93, яка може бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги заявника),
Інші особи, які б прийняли чи могли б прийняти спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 відсутні (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні).
Також суд першої інстанції при вирішенні цивільного процесуального питання у цій справі помилково не врахував правовий висновок ВП ВС, викладений у постанові від 18.01.2024 року у справі ЄУН 560/17953/21, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 3 ЦПК України, за змістом якого: справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду; чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження (ст. 19 ЦПК України, ст. 315 ЦПК України). 
При вищевикладених обставинах, апеляційним судом встановлено, що підстави саме для залишення без розгляду вищезазначеної заяви заявника в порядку окремого провадження в порядку цивільного судочинства, передбачені ст. 315 ч. 4 ЦПК України (суддя, …якщо спір буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду) у цій справі при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи у суду першої інстанції були відсутні.
При вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи, доводи та вимоги апеляційної скарги заявника ЗМР ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах. Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення передчасної помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Крім того, апеляційним судом встановлено, що ЗМР, як орган місцевого самоврядування за подання заяви про визнання спадщини відумерлою, в силу вимог закону була звільнена від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у цій справі.
Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ  задовольнити.
Ухвалу Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2026 року у цій справі скасувати.
Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова апеляційним судом складена 16.04.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А. 	Трофимова Д.А.