ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

03.04.2026	м. Суми	Справа № 904/7382/25	

Господарський суд Сумської області у складі судді Короленко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №904/7382/25
за позовом Акціонерного товариства “Українська залізниця” (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03680; код за ЄДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49038; код ВП за ЄДРПОУ 40081237),
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лікадра ОМД 25» (пр. Свободи, буд. 16, м. Суми, 40016; код за ЄДРПОУ 44551069),
про стягнення 154460,00 грн

установив:
29.12.2025 позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМД-ГРУП" про стягнення 154460,00 грн штрафу.
У пункті 2 прохальної частини позову позивачем заявлене клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
В ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2026 судом встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.12.2025, місцезнаходженням відповідача (код ЄДРПОУ 44551069) є: 40016, м. Суми, пр. Свободи, 16. Крім того, відповідно до вказано витягу відповідачем здійснено зміну найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Лікадра ОМД 25».
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2026 у справі №904/7382/25 постановлено позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Придніпровська залізниця" та додані до неї документи направити за територіальною підсудністю до Господарського суду Сумської області.
30.01.2026 відповідно до супровідного листа Господарського суду Дніпропетровської від 22.01.2026 №904/7382/25/2079/26 матеріали справи №904/7382/25 надійшли до Господарського суду Сумської області (далі - суд).
30.01.2026 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №904/7382/25 призначено судді Короленко В.Л.
30.01.2026 за електронним запитом суду сформований витяг з ЄДРПОУ, за яким за ідентифікаційним кодом 44551069, який зазначений позивачем у позові як код відповідача, зареєстрована юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лікадра ОМД 25», з місцезнаходженням: пр. Свободи, буд. 16, м. Суми, 40016.
Ухвалою від 03.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/7382/25; задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) за наявними у справі матеріалами, викладене в п. 2 прохальної частини позову; постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; змінено найменування відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМД-ГРУП» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Лікадра ОМД 25»; установлено сторонам строки для надання заяв по суті справи. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи відповідно до вимог частин 6-7 статті 6 ГПК України.
Згідно з довідками суду копію ухвали від 03.02.2026 у справі №904/7382/25 надіслано до електронних кабінетів позивача та відповідача 03.02.2026, 19:40.
Про розгляд судом справи відповідач був повідомлений належним чином, правом на подання відзиву в порядку ст. 165 ГПК України не скористався.
Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.
Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Відповідно до статті 233 ГПК України за результатами оцінки доказів, поданих сторонами судом ухвалене рішення у даній справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.
Між Акціонерним товариством “Українська залізниця” (далі - перевізник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМД-ГРУП» (у подальшому перейменовано на ТОВ «Лікарда ОМД 25») (далі - замовник, вантажовідправник, відповідач) був укладений договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, шляхом приєднання відповідача до умов договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 22.02.2022 на підставі Заяви відповідача про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №44551069/2022-0001 від 22.02.2022, яка відповідно до Повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №45-44551069/2022-0001 від 22.02.2022 прийнята АТ “Укрзалізниця” (далі - договір).
Умови договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 22.02.2022 надані до матеріалів справи в редакції, оприлюдненій на вебсторінці позивача: httр://uz-cargo.com/contractprojects.htm 02.06.2025 та введеній в дію 02.06.2025.
Відповідно до п. 1.1 договору предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі – послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за використання (користування) власного вагона перевізника не є орендною платою.
У пункті 1.4 договору визначено, що надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами. 
Згідно з пунктами 1.5 та 1.6 договору договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пропозиції та зміни до договору приймаються і враховуються відповідно до п. 9.3. та п. 9.4. договору та законодавства. Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на вебсайті https://uz-cargo.uz.gov.ua/ з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі – КЕП). 
Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору. (п. 1.7 договору).
Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на вебсайті https://uz-cargo.uz.gov.ua/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин із замовником, що виникли між сторонами до його укладення та введення в дію (п. 12.1 договору).
Відповідно до накладної №49989403 від 12.06.2025 зі станції Новодонецьке Донецької залізниці на станцію призначення Хмельницький Південно-Західної залізниці відповідачем було направлено вантаж “Шлам вугільний” в п`яти вагонах під номерами 60962024, 62975271, 60716941, 62975610 та 62649264 по 70000 кг в кожному вагоні, загальною масою визначеною вантажовідправником у розмірі 350000 кг. Вартість перевезення вагону складає 30892,00 грн. 
14.06.2025 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею було здійснено контрольне переважування вагону №62649264, під час якого виявлено, що вказана вантажовідправником у накладній маса вантажу не відповідає дійсній масі. Різниця між масою нетто за накладною та масою нетто при перевірці склала мінус 6850 кг.
Переважування проведено ДС Іванов С.Б., у присутності комерційних агентів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . За наслідками переважування складено комерційний акт №450003/31 від 14.06.2025. 
З комерційного акту вбачається, що на проміжній ст. Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці контрольне переважування вагонів проведене на справних 150-ти тонних електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, заводський №032 (держ. повірка 31.01.2025) (технічний паспорт зважувального приладу наданий до матеріалів справи а.с 33-36).
Відповідно до телеграми №695 від 14.06.2025 наслідки контрольного зважування станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровсьої залізниці повідомлено на станцію відправлення Новодонецьке Донецької залізниці.
Відчеплений від основної накладної №49989403 від 12.06.2025 вагон №62649264, відправлено до станції призначення за накладною №45518248 від 14.06.2025.
17.06.2025 по прибуттю вагону 62649264 на станцію призначення Хмельницький Південно-Західної залізниці, за результатами перевірки вантажу у вагонах, котрі прибули з комерційним актом попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/31 від 14.06.2025, позивачем не було виявлено різниці між даними акту, складеного на попутній станції і фактичною наявністю та станом вантажу, про що зроблена відмітка в розділі «Є» комерційного акту №450003/40 від 27.06.2025.
Комерційний акт попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/31 від 14.06.2025 було зареєстровано на станції призначення під №450003/31/1 від 14.06.2025, відповідно до п. 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 №147-Ц.
На підставі статей 24, 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену в накладній масу вантажу позивач нарахував відповідачу 154460,00 грн штрафу, розмір якого просить стягнути, звернувшись до суду з даним позовом.
Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами частин першої та другої ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).
Як встановлено судом, унаслідок підписання відповідачем Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №44551069/2022-0001 від 22.02.2022, що відповідно до Повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №45-№44551069/2022-0001 від 22.02.2022 прийнята АТ “Укрзалізниця”, між Позивачем та Відповідачем у порядку ст.633 та ст. 634 ЦК України, укладено публічний договір приєднання - договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
Відповідно до ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно з частиною 1 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 3 ст. 909 ЦК України).
Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.
Відповідно до статті 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.
Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).
Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила №644), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989).
Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.
Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.
Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (ч. 1 п. 1.2. Правил №644).
Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни (п. 1.3. Правил №644).
Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з Додатком 3 до цих Правил. У разі пред`явлення вантажу до перевезення навалом, насипом або наливом у графу 20 “Найменування вантажу” вноситься відмітка “навалом”, “насипом” або “наливом” (п. 2.1. Правил №644).
У графі 55 “Правильність внесених відомостей підтверджую” представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення (п. 2.3. Правил №644).
Якщо після оформлення перевізних документів на прийнятий до перевезення вантаж на станції відправлення була виявлена невідповідність між фактичною кількістю вантажу і зазначеною в перевізних документах, то відправник повинен привести фактичну кількість вантажу у відповідність до кількості, зазначеної в перевізних документах (довантажити, вивантажити), або оформити нові перевізні документи, зазначивши в них виявлену фактичну кількість вантажу. Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2% (п. 2.6. Правил №644).
Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.
Правильність внесених до накладної №49989403 від 12.06.2025 відомостей, як це передбачено пунктом 2.3. Правил оформлення перевізних документів, в тому числі щодо маси вантажу, своїм підписом підтвердив представник відправника – директор Діанов Олег Матвійович (ЕЦП 12.06.2025 16:54). Відповідно до графи 24 вказаної накладної маса вантажу визначена відправником.
Пунктом 40 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони (контейнери) відкритого типу, приймаються до перевезення шляхом візуального огляду вагона (контейнера), вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. 
Приписами статті 24 Статуту залізниць України визначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ст. 52 Статуту залізниць України).
Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Згідно зі ст. 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.
Частиною першою ст. 26 Закону України “Про залізничний транспорт” передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст. 129 Статуту залізниць України, згідно з якою обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах.
Згідно з пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, в розумінні ч. 1 ст. 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти.
Як встановлено судом, при проходженні 14.06.2025 вагонів через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на 150-ти тонних електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол заводський номер №032, повірених 31.01.2025 було здійснено перевірку маси вантажу у вагоні №62649264, під час якої виявлено, що різниця між масою нетто за накладною та масою нетто при перевірці склала мінус 6850 кг. За результатами перевірки складено комерційний акт №450003/31 від 14.06.2025 (а.с 27).
Відповідно до пункту 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Отже, пунктом 10 Правил складання актів, на виконання статті 29 Статуту залізниць України, визначено імперативно частину суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів: начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також передбачено можливість участі в складенні комерційного акта одержувача вантажу, якщо він брав участь у перевірці, або інших працівників залізниці.
Якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.
Судом встановлено, що комерційний акт №450003/31 від 14.06.2025 складений та підписаний ДС Іванов С.Б, агентами комерційними ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
У зв`язку з відсутністю на станції Нижньодніпровськ-Вузол по штатному розкладу таких посад, як начальник вантажного району, завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи та задля дотримання пункту 10 розділу 28 Правил складання актів, позивачем на підтвердження повноважень начальника станції Іванова С.Б. та комерційних агентів ОСОБА_2 , Михальської Н.М. на підписання комерційного акту додано до матеріалів позовної заяви розпорядження від 31.12.2024 №256 “Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів”.
Також до матеріалів справи додані посадова інструкція начальника станції залізничної реєстраційний номер ДС-ПІ-046/1, з якою ознойомлено під підпис Іванова С.Б та посадові інструкції агента комерційного реєстраційний номер ДС-ПІ-088/1 та ДС-ПІ-089/1, з якими ознайомлено під підпис ОСОБА_2 та Михальської Н.М.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що комерційний акт №450003/31 від 14.06.2025 підписаний уповноваженими працівниками залізниці в порядку пункту 10 Правил складання актів і вважається таким, що складений з дотриманням вимог чинного законодавства України, та є належним доказом засвідчення невідповідності фактичної маси вантажу масі, зазначеній відповідачем у накладній №49989403 від 12.06.2025.
Контрольне зважування було проведено на 150-ти тонних електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ Вузол заводський номер №032, держ.повірка 31.01.2025, ваги придатні для застосування.
Відповідно до частини першої статті 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Згідно з накладною №49989403 сума провізної плати за перевезення вантажу у вагоні №62649264 складає 30892,00 грн/вагон.
За розрахунком позивача розмір штрафу складає 154460,00 грн (30892 грн 00 коп. (провізна плата за всю відстань перевезення) х 5 (кількість провізних плат) х 1 (кількість вагонів).
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу, суд встановив, що даний розрахунок є обґрунтованим, арифметично правильним та таким, що відповідає приписам ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України.
На підставі викладених встановлених судом обставин, оскільки факт невідповідності маси вантажу, зазначеної у перевізному документі підтверджується комерційним актом № 450003/31 від 14.06.2025, відповідачем не подано належних та допустимих доказів на спростування вказаного факту, вимоги позивача про стягнення з відповідача 154460,00 грн штрафу є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. 
Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову щодо стягнення з відповідача 154460,00 грн штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги як законні та обґрунтовані.
При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
У поданому позові позивач просить стягнути з відповідача 2422,40 грн судового збору, сплата якого підтверджена платіжною інструкцією від 11.12.2025 №5714.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Нормою статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 2422,40 грн.
Керуючись статтями 2, 123, 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:
1. Позов задовольнити. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лікадра ОМД 25» (пр. Свободи, буд. 16, м. Суми, 40016; код за ЄДРПОУ 44551069) на користь Акціонерного товариства “Українська залізниця” (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03680; код за ЄДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49038; код ВП за ЄДРПОУ 40081237) 154460,00 грн (сто п`ятдесят чотири тисячі чотириста шістдесят грн 00 коп.) штрафу та 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України). 
Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повне рішення складено та підписано 10.04.2026.

Суддя	В.Л. Короленко