Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року Справа№200/236/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Духневича О.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

12.01.2026 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в неправильному проведенні розрахунку пенсії;
- зобов`язати відповідача обчислити пенсію з розрахунку 80% від заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", застосувавши коефіцієнт збільшення при проведенні перерахунку –1,0796 та 1,115 до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача - 12 236,71 грн. (за 2022, 2021, 2020 роки) та перерахувати пенсію, з урахуванням вказаних показників, починаючи з 29.07.2025, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи: з 21.05.2007 по 03.08.2008, з 09.09.2008 по 22.10.2008, з 23.10.2008 по 27.01.2009, з 20.03.2009 по 11.02.2011, з 22.07.2011 по 24.10.2011, з 16.02.2012 по 08.08.2023.
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 29.07.2025 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії. Листом відповідача від 06.11.2025 позивача повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 263 КАС України. Витребувано у відповідача засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно позивача.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2026 повторно витребувано у відповідача засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно позивача. Провадження у справі зупинено до отримання витребуваних доказів.
20.02.2026 на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2026 відповідачем надано витребувані документи.
27.02.2026 на адресу суду від позивача надійшли додаткові докази.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.03.2026 поновлено провадження у справі.
Станом на дату ухвалення рішення, відповідач своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відтак, враховуючи, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, без поважних причин не подав відзиву на позовну заяву, виходячи із обставин справи, зважаючи на положення ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
29.07.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (зміна надбавки) у зв`язку із наявністю 15 років стажу за Списком № 1 та із зарахуванням до пільгового стажу періоду з 01.04.2022 по 08.08.2023.
У зв`язку із відсутністю рішення про перерахунок пенсії на підставі заяви від 29.07.2025, позивач 07.10.2025 звернувся до відповідача із заявою про повторний перерахунок пенсії з дати першочергового звернення.
Листом відповідач від 06.11.2025 на заяву від 07.10.2025 позивачу відмовив у здійсненні перерахунку пенсії.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Законом України від 03.10.2017 № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесено зміни до Закону від 09.07.2003 № 1058-IV та доповнено його розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".
Згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Аналіз ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV дає підстави для висновку, що умовою реалізації права на призначення пенсії є:
- робота особи не менше 25 років на посадах за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України (Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.94 № 202), або 20 років на провідних професіях на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень);
- зайнятість особи повний робочий день на роботах згідно затвердженого Кабінетом Міністрів України Списком.
Позивач зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 21.05.2007 по 03.08.2008, з 09.09.2008 по 22.10.2008, з 23.10.2008 по 27.01.2009, з 20.03.2009 по 11.02.2011, з 22.07.2011 по 24.10.2011, з 16.02.2012 по 08.08.2023.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є пріоритетним документом, що підтверджує його стаж роботи.
Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.
При цьому, надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
З протоколу розрахунку стажу форми РС-право від 22.01.2026 вбачається, що відповідачем періоди роботи з 21.05.2007 по 30.09.2007, з 04.10.2007 по 03.08.2008, з 23.10.2008 по 16.11.2008, з 10.12.2008 по 22.01.2009, з 28.03.2009 по 31.03.2009, з 05.04.2009 по 28.06.2009, з 05.07.2009 по 31.05.2010, з 03.06.2010 по 28.10.2010, з 03.11.2010 по 11.02.2011, з 22.07.2011 по 24.10.2011, з 22.02.2012 по 29.09.2013, з 01.10.2013, по 28.11.2013, з 02.12.2013 по 29.03.2014, з 02.04.2014 по 30.06.2014, з 04.07.2014 по 30.12.2014, з 01.01.2015 по 30.03.2016, з 01.04.2016 по 28.06.2016, з 02.07.2016 по 31.01.2017, з 10.02.2017 по 31.05.2018, з 03.06.2018 по 31.01.2019, 03.02.2019 по 30.06.2019, з 02.07.2019 по 30.11.2019, з 03.12.2019 по 30.06.2020, з 03.07.2020 по 30.09.2020, 05.10.2020 по 28.02.2021, з 02.03.2021 по 31.03.2022 зараховано відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1, а тому твердження позивача про протиправність не зарахування до пільгового стажу вказаних періодів не знайшло свого підтвердження.
Таким чином, позовні вимоги щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 21.05.2007 по 30.09.2007, з 04.10.2007 по 03.08.2008, з 23.10.2008 по 16.11.2008, з 10.12.2008 по 22.01.2009, з 28.03.2009 по 31.03.2009, з 05.04.2009 по 28.06.2009, з 05.07.2009 по 31.05.2010, з 03.06.2010 по 28.10.2010, з 03.11.2010 по 11.02.2011, з 22.07.2011 по 24.10.2011, з 22.02.2012 по 29.09.2013, з 01.10.2013, по 28.11.2013, з 02.12.2013 по 29.03.2014, з 02.04.2014 по 30.06.2014, з 04.07.2014 по 30.12.2014, з 01.01.2015 по 30.03.2016, з 01.04.2016 по 28.06.2016, з 02.07.2016 по 31.01.2017, з 10.02.2017 по 31.05.2018, з 03.06.2018 по 31.01.2019, 03.02.2019 по 30.06.2019, з 02.07.2019 по 30.11.2019, з 03.12.2019 по 30.06.2020, з 03.07.2020 по 30.09.2020, 05.10.2020 по 28.02.2021, з 02.03.2021 по 31.03.2022 не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 01.10.2007 по 03.10.2007, з 09.09.2008 по 22.10.2008, з 17.11.2008 по 09.12.2008, з 23.01.2009 по 27.01.2009, з 20.03.2009 по 27.03.2009, з 01.04.2009 по 04.04.2009, з 29.06.2009 по 04.07.2009, з 01.06.2010 по 02.06.2010, з 29.10.2010 по 02.11.2010, з 16.02.2012 по 21.02.2012, 30.09.2013, з 29.11.2013 по 01.12.2013, з 30.03.2014 по 01.04.2014, з 01.07.2014 по 03.07.2014, 31.12.2014, 31.03.2016, з 29.06.2016 по 01.07.2016, з 01.02.2017 по 09.02.2017, з 01.06.2018 по 02.06.2018, з 01.02.2019 по 02.02.2019, 01.07.2019, з 01.12.2019 по 02.12.2019, з 01.07.2020 по 02.07.2020, з 01.10.2020 по 04.10.2020, 01.03.2021, з 01.04.2022 по 08.08.2023 суд зазначає наступне.
В матеріалах справи наявна довідка ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»» від 20.09.2023 № 01/11-230/4 про відсутність на роботі ОСОБА_1 , з якої вбачається, що позивач перебував у безоплатних відпустках у такі періоди:
2009 рік: квітень – 4 дні, червень 2 дні, липень 4 дні;
2010 рік: червень - 2 дні, жовтень – 3 дні, листопад – 2 дні;
2013 рік: вересень - 1 день, листопад – 2 дні, грудень – 1 день;
2014 рік: березень - 2 дні, квітень - 1 день, ливень - 3 дні, грудень - 1 день;
2016 рік: березень – 1 день, червень – 2 дні, липень – 1 день;
2017 рік: лютий – 2 дні, березень – 1 день, квітень – 1 день, травень – 1 день, червень – 2 дні, липень – 1 день, жовтень – 1 день;
2018 рік: червень – 2 дні;
2019 рік: лютий – 2 дні, липень – 1 день, грудень – 1 день;
2020 рік: липень – 2 дні, жовтень – 4 дні;
2021 рік: березень – 1 день;
2022 рік: квітень – 15 днів.
Також у вказаній довідці зазначено вимушені прогули, а саме:
2019 рік: грудень – 1 день;
2020 рік: лютий – 3 дні, березень – 1 день, квітень – 1 день;
2022 рік: березень – 2 дні, квітень – 1 день.
В листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 надано роз`яснення в якому зазначено, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.
У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.
Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
У постанові від 19.03.2019 по справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 26.03.2020 по справі № 423/2860/16-а.
З протоколу розрахунку стажу форми РС-право від 22.01.2026 вбачається, що відповідачем вказані вище періоди не були зараховані до пільгового стажу позивача.
Отже, до пільгового стажу позивача підлягає зарахуванню період перебування його у відпустках без збереження заробітної плати та вимушених прогулах з 01.04.2009 по 04.04.2009, з 29.06.2009 по 04.07.2009, з 01.06.2010 по 02.06.2010, з 29.10.2010 по 02.11.2010, 30.09.2013, з 29.11.2013 по 01.12.2013, з 30.03.2014 по 01.04.2014, з 01.07.2014 по 03.07.2014, 31.12.2014, 31.03.2016, з 29.06.2016 по 01.07.2016, з 01.02.2017 по 09.02.2017, з 01.06.2018 по 02.06.2018, з 01.02.2019 по 02.02.2019, 01.07.2019, з 01.12.2019 по 02.12.2019, з 01.07.2020 по 02.07.2020, з 01.10.2020 по 04.10.2020, 01.03.2021, з 01.04.2022 по 15.04.2022, що в своїй сукупності становить 1 рік 2 місяці 27 днів.
Щодо періодів з 01.10.2007 по 03.10.2007, з 09.09.2008 по 22.10.2008, з 17.11.2008 по 09.12.2008, з 23.01.2009 по 27.01.2009, з 20.03.2009 по 27.03.2009, з 16.02.2012 по 21.02.2012, з 15.04.2022 по 08.08.2023, суд зазначає наступне.
З протоколу розрахунку стажу форми РС-право від 22.01.2026 вбачається, що відповідачем вказані вище періоди не були зараховані до пільгового стажу позивача.
В матеріалах справи наявна довідка ДП «Мирноградвугілля» ВП «Шахта «Центральна»» від 21.09.2023 № 173 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, якою підтверджено повний робочий день позивача за Списком № 1 у період з 21.05.2007 по 03.08.2008.
Також наявні довідки ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»» від 20.09.2023 № 01/11-230/3 та від 22.08.2023 № 454 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, якою підтверджено повний робочий день позивача за Списком № 1 у період з 20.03.2009 по 11.02.2011, з 16.02.2012 по 08.08.2023 та з 23.10.2008 по 27.01.2009.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи з 01.10.2007 по 03.10.2007, з 09.09.2008 по 22.10.2008, з 17.11.2008 по 09.12.2008, з 23.01.2009 по 27.01.2009, з 20.03.2009 по 27.03.2009, з 16.02.2012 по 21.02.2012, з 15.04.2022 по 08.08.2023, що в своїй сукупності становить 1 рік 6 місяців 25 днів.
Таким чином, загальний пільговий стаж позивача, з урахуванням врахованого відповідачем за Списком № 1 пільгового стажу - 13 років, становить 15 років 9 місяців 22 дні.
З огляду на викладене, позовні вимоги в частині зарахування періодів роботи підлягають задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоди роботи з 01.10.2007 по 03.10.2007, з 09.09.2008 по 22.10.2008, з 17.11.2008 по 09.12.2008, з 23.01.2009 по 27.01.2009, з 20.03.2009 по 27.03.2009, з 01.04.2009 по 04.04.2009, з 29.06.2009 по 04.07.2009, з 01.06.2010 по 02.06.2010, з 29.10.2010 по 02.11.2010, з 16.02.2012 по 21.02.2012, 30.09.2013, з 29.11.2013 по 01.12.2013, з 30.03.2014 по 01.04.2014, з 01.07.2014 по 03.07.2014, 31.12.2014, 31.03.2016, з 29.06.2016 по 01.07.2016, з 01.02.2017 по 09.02.2017, з 01.06.2018 по 02.06.2018, з 01.02.2019 по 02.02.2019, 01.07.2019, з 01.12.2019 по 02.12.2019, з 01.07.2020 по 02.07.2020, з 01.10.2020 по 04.10.2020, 01.03.2021, з 01.04.2022 по 08.08.2023.
Щодо вимоги про перерахунок пенсії з розрахунку 80% від заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.
Згідно абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 № 345-VI (далі-Закон № 345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Статтею 8 Закону № 345-VI визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Верховний Суд у постановах від 20.11.2018 у справі № 345/4616/16, від 06.02.2019 у справі № 345/4570/16-а, від 05.12.2019 у справі № 345/4462/16-а та інших, дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону № 345-VI слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
Суд зазначає, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Суд зауважує, що статтею 8 Закону № 345-VI передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону № 1058-IV і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 345/763/17.
Умовою виплати пенсії за нормами статті 8 Закону № 345-VI та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV є призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, які передбачають зменшення пенсійного віку, встановленого абз. 1 ст. 26 цього Закону.
Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 205/8712/16-а.
Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 21.12.2025 пенсія позивачу призначена відповідно до Закону № 1058-IV по інвалідності ІІІ групи.
Оскільки, на позивача поширювалися положення Закону № 345-VI, тому орган Пенсійного фонду України зобов`язаний був при розрахунку пенсії позивача застосувати положення абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV та ст. 8 Закону № 345-VI.
З огляду на наведене для обчислення пенсії по інвалідності III групи при її перерахунку орган Пенсійного фонду України повинен був застосувати розмір, що передбачений абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV та ст. 8 Закону № 345-VI (80 відсотків заробітної плати), однак, враховуючи що позивачу призначено пенсію по інвалідності, а не за віком, до вказаного розміру мав бути застосований коефіцієнт 50 %, що передбачений ст. 33 Закону № 1058-IV.
Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом в подібній ситуації в постанові від 12.11.2024 у справі № 160/20101/21.
Проте, як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 21.12.2025, при перерахунку пенсії позивача застосовані лише відповідні положення ст. 33 Закону № 1058-IV. Соціальна гарантія, що передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV та ст. 8 Закону № 345-VI застосована не була.
Незастосування таких положень призвело до заниження розміру пенсії позивача, що порушило його пенсійні права.
З огляду на наведене порушені права позивача підлягають захисту та відновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV та ст. 8 Закону № 345-VI з урахуванням коефіцієнту 50 %, що передбачений ст. 33 Закону № 1058-IV.
Щодо перерахунку пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,0796 та 1,115 до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії - 12 236,71 грн. (за 2022, 2021, 2020 роки), то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Відповідно до пункту 4 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.91 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII).
Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтею 4 Закону № 1282-XII, є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, яка має систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою сум при розрахунку пенсії.
У свою чергу, у зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15.02.2022 було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства" № 2040-IX (далі - Закон № 2040-IX), яким, зокрема, ч. 5 ст. 2 Закону № 1282-XII було викладено в новій редакції.
Так, ч. 5 ст. 2 Закону № 1282-XII в редакції Закону № 2040-IX визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV.
Отже, враховуючи положення ч. 5 ст. 2 Закону № 1282-XII та абз. 4 ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV, суд зазначає, що Верховна Рада України уповноважила Кабінет Міністрів України визначати порядок здійснення індексації пенсій та розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, але з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абз. 2 ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV.
На виконання вимог статті 42 Закону № 1058-IV Кабінет Міністрів України 20.02.2019 затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій № 124 (далі- Порядок № 124), яким визначив механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 1 Порядку № 124 встановлено, що він визначає механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 2 Порядку № 124 передбачено, що перерахунку підлягають пенсії відповідно Закону № 1058-IV.
З огляду на те, що позивачу призначена пенсія по інвалідності, розмір якої визначається відповідно до вимог Закону № 1058-IV, а тому відповідно до вказаного Порядку, пенсія позивача підлягає перерахунку.
Відповідно до п. 4. Порядку № 124 Коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:
К=((ЗСЦ + ЗСЗ) х 50%)/100 + 1, де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках); ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:
де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;
Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій, відповідно до цього Порядку, проводиться щороку з 1 березня.
Отже, з 2019 року Порядком № 124 з метою визначення механізму проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески впроваджено, зокрема, формулу обчислення коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.
Згідно пункту 5 Порядку № 124, у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пенсії, які призначені відповідно до Закону та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону, пункту 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 3 жовтня 2017 р. № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. № 265 Деякі питання пенсійного забезпечення громадян (Офіційний вісник України, 2008 р., № 25, ст. 785), щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Відповідно до п. 6 Порядку № 124 під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону на дату проведення перерахунку.
Під час перерахунку пенсій відповідно до цього Порядку враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Отже, запровадивши механізм щорічної індексації пенсій, зокрема, особам, пенсія яким призначена за Законом № 1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів, незалежно від умов, з якими Закон № 1282-XII пов`язував підстави для проведення індексації доходів, зокрема, пенсій.
На виконання вимог вищезазначених норм 2024 та 2025 роках прийнято постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" (далі Постанова № 185), від 25.02.2025 № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" (далі Постанова № 209).
Пунктом 1 Постанови № 185 установлено, що з 1 березня 2024 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.
Відповідно до підпункту 6 пункту 2 Постанови № 185 з 1 березня 2023 року до пенсій, призначених відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2023 року включно, які не підвищуються з 1 березня 2024 року згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 р. № 127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році, пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році та пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році, в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 1 Постанови № 209 установлено, що з 1 березня 2025 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
Отже, індексація пенсій у подальшому відповідно до Постанови № 185 та Постанови № 209 проводиться згідно з Порядком № 124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року на відповідні коефіцієнти.
Таким чином, положення Порядку № 124 не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 (за приписами Порядку).
Відповідно до статті 7 Закону № 1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Так, принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. Водночас, цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. Крім того, зазначений принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розмір внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки. Цей принцип правового регулювання також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Оскільки розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу - чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії. Це стимулює громадян працювати довше та сплачувати страхові внески протягом більшого періоду. Крім того, пенсійні виплати обчислюються з урахуванням заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Більший розмір заробітної плати означає більший внесок до Пенсійного фонду, що впливає на кінцевий розмір пенсії. Отже, вказаний принцип стимулює громадян працювати офіційно, отримуючи легальну заробітну плату, з якої сплачуються страхові внески, адже це безпосередньо впливає на майбутні пенсійні виплати. Отже, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду, і рівнем соціального забезпечення у пенсійному віці.
Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
Отже, абз. 1 в сукупності з абз. 2 п. 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися у відповідності з ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
В іншому випадку, відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).
Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, суд зазначає, що під час перерахунку пенсії, який здійснюється з метою забезпечення її індексації, положення Порядку № 124 підлягають застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону № 1058-IV, у зв`язку з чим під час такого перерахунку використовуватись має той показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення такої пенсії в момент її призначення.
Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що з метою забезпечення у 2024 - 2025 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України визначив такі розміри коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, зокрема:
у 2024 році - 1,0796 згідно з Постановою № 185;
у 2025 році 1,115 згідно з Постановою № 209.
Таким чином, індексація пенсій у 2024-2025 роках повинна проводитись відповідно до Постанови № 185, Постанови № 209, Порядку № 124 та з урахуванням приписів частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,0796, 1,115 відповідно.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 16.05.2025 по справі № 560/12170/24, від 11.02.2025 по справі № 340/2785/24, від 11.02.2025 по справі № 280/3620/24 та від 28.01.2025 по справі № 400/4663/24 та постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 16.04.2025 № 200/5836/24.
Аналогічного висновку дійшов Перший апеляційний адміністративний суд в постанові від 11.06.2025 по справі № 200/200/25.
Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зазначити, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб. Сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. При цьому, дії суб`єкта владних повноважень активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.
Отже, відмовляючи позивачу листом від 06.11.2025 у перерахунку пенсії, відповідач діяв протиправно.
Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправних саме дій (відмова листами), а не бездіяльності, відтак дана позовна вимога задоволенню не підлягає.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії; зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоди роботи з 01.10.2007 по 03.10.2007, з 09.09.2008 по 22.10.2008, з 17.11.2008 по 09.12.2008, з 23.01.2009 по 27.01.2009, з 20.03.2009 по 27.03.2009, з 01.04.2009 по 04.04.2009, з 29.06.2009 по 04.07.2009, з 01.06.2010 по 02.06.2010, з 29.10.2010 по 02.11.2010, з 16.02.2012 по 21.02.2012, 30.09.2013, з 29.11.2013 по 01.12.2013, з 30.03.2014 по 01.04.2014, з 01.07.2014 по 03.07.2014, 31.12.2014, 31.03.2016, з 29.06.2016 по 01.07.2016, з 01.02.2017 по 09.02.2017, з 01.06.2018 по 02.06.2018, з 01.02.2019 по 02.02.2019, 01.07.2019, з 01.12.2019 по 02.12.2019, з 01.07.2020 по 02.07.2020, з 01.10.2020 по 04.10.2020, 01.03.2021, з 01.04.2022 по 08.08.2023 та здійснити позивачу перерахунок пенсії по інвалідності з 29.07.2025 відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV та ст. 8 Закону № 345-VI з урахуванням коефіцієнту 50 %, що передбачений ст. 33 Закону № 1058-IV та у відповідності до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії за 2020-2022 роки, в розмірі 12236,71 грн., на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 Постанови № 185, та на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 відповідно до пункту 1 Постанови № 209.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.
Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоди роботи з 01.10.2007 по 03.10.2007, з 09.09.2008 по 22.10.2008, з 17.11.2008 по 09.12.2008, з 23.01.2009 по 27.01.2009, з 20.03.2009 по 27.03.2009, з 01.04.2009 по 04.04.2009, з 29.06.2009 по 04.07.2009, з 01.06.2010 по 02.06.2010, з 29.10.2010 по 02.11.2010, з 16.02.2012 по 21.02.2012, 30.09.2013, з 29.11.2013 по 01.12.2013, з 30.03.2014 по 01.04.2014, з 01.07.2014 по 03.07.2014, 31.12.2014, 31.03.2016, з 29.06.2016 по 01.07.2016, з 01.02.2017 по 09.02.2017, з 01.06.2018 по 02.06.2018, з 01.02.2019 по 02.02.2019, 01.07.2019, з 01.12.2019 по 02.12.2019, з 01.07.2020 по 02.07.2020, з 01.10.2020 по 04.10.2020, 01.03.2021, з 01.04.2022 по 08.08.2023 та здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності з 29.07.2025 відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV та ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 № 345-VI з урахуванням коефіцієнту 50 %, що передбачений ст. 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV та у відповідності до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії за 2020-2022 роки, в розмірі 12236,71 грн., на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", та на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році".
В задоволені решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя О.С. Духневич