Справа № 444/5205/24
Провадження № 1-кп/444/90/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 
номер кримінального провадження 62024140120001126, внесеного 14.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлизаветградка, Олександрійського району, Кіровоградської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, інвалід ІІІ групи, освіта середня, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий, паспорт 004377833 від 23.12.2019 року виданий органом 3510, ІПН НОМЕР_1 , УНЗР 19920815-07833,
-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження, 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем по мобілізації військової частини НОМЕР_2 , перебуваючи на посаді пожежного пожежної обслуги військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 29, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, 07.11.2024 близько 01 год. 40 хв., перебуваючи на території військової частини НОМЕР_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , через особисту недисциплінованість, не маючи жодних поважних причин, які могли бути підставою не виконувати накази командира, умисно, відкрито зокрема в усній формі, відмовився виконати наказ начальника Генерального штабу Збройних Сил України №14029-РС від 03.11.2024 №1402-РС про призначення військовослужбовців на посади у військовій частині НОМЕР_3 , а також наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 07.11.2024 №328 про призначення солдата ОСОБА_3 на посаду солдата резерву 10 запасної роти військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 і вибуття його до нового місця служби, чим вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, а також умисне невиконання наказу, вчинену в умовах воєнного стану.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинений в умовах воєнного стану,тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбаченому ч. 4 ст. 402 КК України.

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження. Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень стверджується доказами, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченою, ні іншими учасниками. Судом з”ясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумніві у добровільності їх позиції, а також роз”яснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, після роз”яснення йому суті обвинувачення підтвердив вищевказані обставини, у вчиненні злочину свою вину визнав повністю і пояснив, що все відповідає тому як зазначено в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість обвинуваченого у скоєнні пред”явленого йому кримінального правопорушення.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 полягає в тому, що він вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинений в умовах воєнного стану,а тому суд його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_3 , згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

При обрані покарання підсудному суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, обставини справи, а саме, дані, що характеризують особу підсудного, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини, і з врахуванням наведеного перспективи його виправлення та попередження з його боку нових злочинів, а саме, що підсудний за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалід ІІІ групи, такий що раніше судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обставиною, що обтяжує відповідальність підсудного ОСОБА_3 судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_3 є його розкаяння у вчиненому, так як він в судовому засідання повністю визнав свою вину та дав правдиві покази про обставини вчиненого ним правопорушення чим активно сприяв розгляду справи.

Обвинувачений ОСОБА_3 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні. 

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочин, особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, відсутність обставин, що обтяжують, а тому, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому покарання в межах санкції статті 402 ч. 4 КК України, у виді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім цього, суд, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються позитивно, такий, що раніше не судився, щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв розгляду справи, є інвалідом ІІІ групи і має на утриманні одну неповнолітню дитину, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинуваченого слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши йому відповідний іспитовий термін та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, так як таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 , на думку суду слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу. Внесену заставу повернути заставодавцю ОСОБА_7 , після вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обовязки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов"язати ОСОБА_3 періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3  обраний ухвалою судового засідання Личаківського районного суду м. Львова від 26.11.2024 у вигляді тримання під вартою, в подальшому щодо якого визначена застава у розмірі 60560 грн., та яка внесена гр. ОСОБА_7 - у вигляді - застави - залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Повернути заставодавцю ОСОБА_7 – 60560 грн., які нею внесені на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, як застава за ОСОБА_3 (квитанція від 26.11.2024 року, платіжна інструкція на переказ готівки № 722620085) - після вступу вироку в законну силу.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з часу проголошення даного вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя                       ОСОБА_1