Справа № 643/5949/25
Провадження № 2/643/591/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026   м. Харків

Салтівський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Агєєвої Елли Олегівни, яка діє в інтересах Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради, до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ

Зміст позовних вимог

Адвокат Агєєва Е.О., яка діє в інтересах Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради (позивач), просить стягнути з ОСОБА_1 (відповідач) грошові кошти з сумі 354162,03 грн. та судові витрати.

Обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги 

Північно-східним офісом Держаудитслужби відповідно до п. 1.3.4.1 плану проведення заходів державного фінансового контролю Північно-східного офісу Держаудитслужби на ІІ квартал 2024 року та на підставі направлення від 27.06.2024 № 317, виданого начальником Північно-східного офісу Держаудитслужби Косіновим С.А., проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за період з 01.01.2020 по 31.05.2024. За результатами проведення вищевказаної ревізії Північно-східним офісом Держаудитслужби було складено Акт ревізії фінансово-господарської діяльності Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за період з 01.01.2020 по 31.05.2024 (№ 202006-04/28 від 07.10.2024). 
Під час вищевказаної ревізії Північно-східним офісом Держаудитслужби проведена вибіркова документальна ревізія дотримання законодавства при встановленні, нарахуванні та виплаті премій, а саме за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.12.2023 по 31.12.2023 та 01.04.2024 по 30.04.2024 – щодо працівників з числа апарату управління; за період з 01.01.2020 по 29.02.2024 – щодо директора ОСОБА_2 . Ревізією з даного питання встановлені випадки неправильного визначення розміру премій при нарахуванні. Так, ревізією зокрема встановлено, що згідно з умовами п. 3.1.2 Контракту від 28.09.2020, укладеного з директором ОСОБА_2 , для керівника передбачена виплата премії за рік у розмірі до п`яти місячних посадових окладів за фактично відпрацьований час, за погодженням з Органом управління. Ревізією встановлено, що на підставі наказу по підприємству від 02.01.2023 № 156 «Про виплату винагороди за підсумками роботи за рік» (нарахування проведено за грудень 2022 року), підписаного т.в.о. директора Назаренко С.І., який виконував обов`язки керівника згідно з наказом по підприємству від 30.12.2022 № 203к «Про тимчасове виконання обов`язків» в період перебування директора Суховєй О.С. у відпустці (наказ по підприємству «Про надання відпустки» від 02.01.2023 № 17), колишньому директору ОСОБА_2 виплачена винагорода в сумі 147985,0 грн, яка не передбачена умовами п. 3.1.2 Контракту та п. 1 Постанови № 859. Погодження Органу управління на виплату премії за результатами роботи за 2022 рік у розмірі п`яти посадових окладів, що в сумарному виразі становить 147985,0 грн, до ревізії не надано.
Згідно з записами в Журналі реєстрації наказів директора по господарським та фінансовим питанням СКП «Харківзеленбуд» ХМР (почато - 02.01.2023 з № 156 по № 156 і з № l по № 112, закінчено - 29.12.2023 року) першим за № 156 зареєстрований наказ «Про виплату винагороди за підсумками роботи за рік» (розробник наказу ОСОБА_1 ), тоді як згідно з записами в Журналі реєстрації наказів директора по господарським та фінансовим питанням СКП «Харківзеленбуд» ХМР за попередній 2022 рік (почато - 04.01.2022 з № 1 по № 159, закінчено - 30.12.2022) зареєстрований наказ «Про виплату винагороди за підсумками роботи за рік» за тим самим номером, але датований 30.12.2022 (тобто коли ще колишній директор ОСОБА_2 не відбув у відпустку). Встановити зміст та підписанта наказу № 156 від 30.12.2022 «Про виплату винагороди за підсумками роботи за рік» через фізичну відсутність наказу № 156 не надалось можливим. Таким чином, нарахування та виплата винагороди колишньому директору ОСОБА_2 за підсумками роботи за 2022 рік проведена на підставі наказу 02.01.2023 № 156 «Про виплату винагороди за підсумками роботи за рік», який підготовлений колишнім головним бухгалтером ОСОБА_1 та підписаний т.в.о директора ОСОБА_3 від 02.01.2023 року. Пояснень колишнім головним бухгалтером ОСОБА_1 стосовно причини включення нею до вищезазначеного наказу винагороди в сумі 147985,0 грн директору ОСОБА_4 не надано у зв`язку з її звільненням з підприємства. Внаслідок вказаного порушення підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 180541,70 грн.
У п. 3.1.2 Контракту від 28.09.2020 зазначено, що у разі наявності заборгованості підприємства з виплати заробітної у відповідному квартальному або річному звітному періоді розмір премії за такий період повинен становити не більше 20 відсотків максимально дозволеного розміру премії. Зважаючи на вищезазначене, сума премії за 3 квартал 2023 року не повинна перевищувати 19281,06 гривень. Тоді як фактично нарахована та виплачена сума премії за 3 квартал 2023 року склала 91585,04 гривень. Зазначене є порушення вимог абз. 1 пл. 3 п. 1 Постанови № 859 і п. 3.1.2 умов Контракту від 28.09.2020 та призвело до зайвого нарахування та виплати директору ОСОБА_2 премії за 3 квартал 2023 року на суму 72303,98 грн, на яку зайво нараховано ЄСВ у розмірі 22% в загальній сумі 15906,88 грн. Дане порушення призвело у формі № 2 «Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)»: до завищення у рядку 2130 «Адміністративні витрати» за 2023 рік 88,21 тис. грн. та, відповідно, до завищення у рядку 2355 «Чистий збиток» чистого збитку за 2023 рік – 88,21 тис. грн., що є порушенням ч. 1 ст. 3 Закону України від 16.07.99 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та параграфу 15 МСБО 1 «Подання фінансової звітності», затвердженого Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку (IABS) в редакції від 01.01.2012. Внаслідок вказаного порушення підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 88210,86 грн.
На виконання запиту Північно-східного офісу Держаудитслужби від 24.09.2023 № 26 проведено перерахунок заробітної плати за дні відпустки та компенсації за невикористану відпустку директору ОСОБА_2 . Перерахунком встановлено, що виплати проведені в завищених розмірах у загальній сумі 70007,76 грн. (в т.ч. 2022 рік – 647,78 грн., 2023 рік – 7823,00 грн., 2024 рік – 61 536,08 грн.). На суму зайво нарахованої заробітної плати за дні відпустки та компенсації за невикористану відпустку зайво нарахований ЄСВУ у розмірі 22 % в загальній сумі 15401,71 грн. (2022 рік – 142,52 грн., 2023 рік – 1721,26 грн., 2024 рік – 13537,93 грн.).
Дане порушення призвело у формі № 2 «Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)»: до завищення у рядку 2130 «Адміністративні витрати» за 2022 рік на суму 0,65 тис. грн., за 2023 рік – 7,82 тис. грн. 1 квартал 2024 року – на суму 61,53 тис. грн. та, відповідно, до завищення у рядку 2355 «Чистий збиток» чистого збитку за 2022 рік – на суму 0,65 тис. грн., за 2023 рік – 7,82 тис. грн. 1 квартал 2024 року на суму 61,53 тис. грн., що є порушенням ч. 1 ст. 3 Закону України від 16.07.99 № 996 XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та параграфу 15 МСБО 1 «Подання фінансової звітності», затвердженого Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку (IABS) в редакції від 01.01.2012. Внаслідок вказаного порушення підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 85409,47 гривень. 
Таким чином, вищевказані порушення, допущені колишнім головним бухгалтером СКП «Харківзеленбуд» ХМР ОСОБА_1 , призвели до завдання підприємству матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 354162,03 грн.
Позивач звернувся до відповідача з вимогою (вих. № 2578/0/857-24 від 20.12.2024) про повернення у 7-денний строк таких коштів на рахунок позивача. Однак грошові кошти на вимогу позивача відповідачем повернуті не були, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. З урахуванням вищевикладеного вбачається наявність підстав для стягнення з відповідача суми завданих збитків у розмірі 354162,03 грн

Основні процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 27.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 04.11.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.
Ураховуючи складність справи, суд, керуючись положеннями ч. 1 ст. 244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення. 

Стислий виклад позиції учасників справи

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судові засідання не з`явилась, про дату, час та місце судових засідань повідомлялась належним чином, надала відзив на позовну заяву, у якому просила розгляд справи проводити за її відсутності. У відзиві просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне.
Щодо завдання позивачу матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 180541,70 грн. відповідач зазначила наступне. Як вбачається зі змісту Актів ревізії та безпосередньо з позовної заяви, ревізією зокрема встановлено, що згідно з умовами пункту 3.1.2 Контракту від 28.08.2020, укладеного з директором ОСОБА_2 , для керівника передбачена виплата премії за рік у розмірі до п`яти місячних посадових окладів за фактично відпрацьований час, за погодженням з Органом управління. На підставі наказу по підприємству від 02.01.2023 № 156 «Про виплату винагороди за підсумками роботи за рік» (нарахування проведено за грудень 2022 року), підписаного т.в.о. директора Назаренко С.І., який виконував обов`язки керівника згідно з наказом по підприємству від 30.12.2022 № 203к «Про тимчасове виконання обов`язків» в період перебування директора Суховея О.С. у відпустці (наказ по підприємству «Про надання відпустки» від 02.01.2023 № 17), колишньому директору ОСОБА_2 виплачена винагорода в сумі 147985,00 грн., яка не передбачена умовами пункту 3.1.2 Контракту та пункту 1 Постанови № 859. Погодження Органу управління на виплату премії за результатами роботи за 2022 рік у розмірі п`яти посадових окладів, що в сумарному виразі становить 147 985,00 грн., до ревізії не надано. При цьому, з посиланням на те, що нарахування та виплата винагороди колишньому директору ОСОБА_2 за підсумками роботи за 2022 рік проведена на підставі наказу від 02.01.2023 № 156 «Про виплату винагороди за підсумками роботи за рік», який підготовлений колишнім головним бухгалтером ОСОБА_1 та підписаний т.в.о. директора ОСОБА_5 від 02.01.2023 року, що призвело до безпідставної виплати винагороди за підсумками роботи за рік у сумі 147985,00 гривень, а на суму згідно нарахованої винагороди нараховано ЄСВ у розмірі 22% в загальній сумі 32556,70 гривень, Північно-східним офісом Державної аудиторської служби констатовано завдання підприємству матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 180541,70 грн. Проте, заявляючи до відшкодування вказану суму, позивачем не доведено, що вищевказана матеріальна школа (збитки) завдана підприємству саме відповідачем. Так, як в самому Акті ревізії, так і в позовній заяві, зазначається лише про те, що наказ від 02.01.2023 № 156, на підставі якого була проведена виплата винагороди за підсумками роботи за рік колишньому директору, підготовлений відповідачем, проте таких обставин явно недостатньо для покладання відповідача матеріальної відповідальності, а інших даних позивачем не наведено.
Щодо завдання позивачу матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 88210,86 грн., відповідач зазначила наступне. Північно-східним офісом Держаудиторслужби констатовано, що вищезазначена сума премії за 3 квартал 2023 року не повинна перевищувати 19281,06 грн, тоді як фактично нарахована та виплачена сума премії за 3 квартал 2023 року склала 91585,04 грн, тобто дане порушення призвело до зайвого нарахування та виплати директору ОСОБА_6 премії за 3 квартал 2023 року на суму 72303,98 грн., на яку зайво нараховано ЄСВ у розмірі 22% в загальній сумі 15906,88 гривень (всього внаслідок вказаного порушення підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 88210,86 грн). Проте з вищевказаної інформації взагалі неможливо встановити, чому саме її визначено відповідачем стосовно даних обставин, оскільки: не наведено інформації, хто саме мав готувати вищеназване клопотання (і на підставі яких повноважень); відсутнє посилання на відповідне положення посадової інструкції відповідача або документ, яким би визначалося, що саме до її посадових обов`язків належить підготовка вищеназваного клопотання; при констатуванні того, що інформацію щодо виникнення заборгованості в липні 2023 року мали б готувати відповідальні особи підприємства – головний економіст ОСОБА_7 та колишній головний бухгалтер ОСОБА_1 , звіт у цій справі не диференціює обов`язки та відповідно наслідки їх невиконання. Крім того, викликає сумнів сам факт виникнення матеріальної шкоди (збитків) на заявлену суму 88210,86 грн, адже обмеження максимально дозволеного розміру премії (до 20 відсотків) стосується випадку, коли на кінець звітного кварталу є заборгованість з виплати заробітної плати, тоді як навіть зі змісту Акта ревізії вбачається, що на кінець ІІІ кварталу 2023 року заборгованість була відсутня.
Щодо завдання позивачу матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 85409,47 грн., відповідач зазначила наступне. На виконання запиту Північно-східного офісу Державної аудиторської служби від 24.09.2023 № 26 проведено перерахунок заробітної плати за дні відпустки та компенсації за невикористану відпустку директору ОСОБА_2 . За перерахунком встановлено, що виплати проведені у завищених розмірах у загальній сумі 70007,78 грн. (в т.ч. 2022 рік – 647,78 грн., 2023 рік – 7 823,00 грн., 2024 рік – 61 536,00 грн.). На суму зайво нарахованої заробітної плати за дні відпустки та компенсації за невикористану відпустку зайво нарахований ЄСВ у розмірі 22 % в загальній сумі 15401,71 грн. (2022 рік – 142,52 грн., 2023 рік – 1 720,42 грн., 2024 рік – 13 538,77 грн.). Загальна сума матеріальної шкоди завдана підприємству становить 85409,47 грн. Позивачем не наведено та не доведено, невиконання або неналежне виконання яких саме покладених на відповідача трудових обов`язків призвело до нарахування та виплати грошових коштів у завищених розмірах та, відповідно, до обчислення середньої заробітної плати в завищених розмірах. До того ж, виходячи з опису порушень, викладених в Акті ревізії, ні в одному факті нарахування та виплати премій в завищеному розмірі колишньому директору не фігурує її прізвище, тому не зрозуміло, чому вищевказану суму шкоди заявлено в цій частині в повному обсязі до неї.

Основні фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені 

Відповідно до Наказу СКП «Харківзеленбуд ХМР» № 184-к від 17.10.2019 відповідача, яка працює заступником головного бухгалтера підприємства, переведено на посаду головного бухгалтера з 17.10.2019 з оплатою праці згідно штатного розпису.
Наказом СКП «Харківзеленбуд ХМР № 237-к – ЗС-0002067 від 31.05.2024 відповідача звільнено 31.05.2024 з посади головного бухгалтера за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України.
28.09.2020 між Харківською міською радою та ОСОБА_2 укладено контракт та додаткові договори до контракту № 1 від 25.03.2021, № 2 від 01.07.2021, № 3 від 15.11.2022, № 4 від 07.06.2023, відповідно до яких ОСОБА_2 як керівник підприємства зобов`язується виконувати поточне керівництво підприємством.
Згідно з Наказом № 156 від 02.01.2023 нараховано у грудні 2022 премію за підсумками роботи за 2022 рік особам, вказаним в наказі, в тому числі директору ОСОБА_2 в розмірі 147985,00 грн. 
Відповідно до Наказу № 00000000017-ЗС-0001956, директору СКП «Харківзеленбуд ХМР» ОСОБА_2 надавалась щорічна основна відпустка в період з 02.01.2023 по 11.01.2023. 
Наказом № 203к від 30.12.2022 покладено тимчасове виконання обов`язків директора підприємства з 02.01.2023 по 11.01.2023 на головного інженера СКП «Харківзеленбуд ХМР» ОСОБА_5 . 
Відповідно до Наказу заступника міського голови – директора Департаменту житлово – комунального господарства № 503 від 27.11.2023, затверджено директору СКП «Харківзеленбуд ХМР» Суховєю О.С. премію за 3 квартал 2023 в розмірі 95 % від нарахованої за відповідний період суми заробітної плати за посадовим окладом згідно з додатком. 
Згідно Довідки про суму безпідставно нарахованої винагороди за підсумками роботи за рік працівникам СКП «Харківзеленбуд» ХМР за 2022, директору ОСОБА_2 безпідставно нараховано винагороди 147985,00 грн. та ЄСВ на суму безпідставно нарахованої винагороди в розмірі 32556,70 грн. 
Згідно Довідки про суму зайво нарахованої квартальної премії працівникам СКП «Харківзеленбуд» ХМР за 2023, директору ОСОБА_2 зайво нараховано квартальну премію в розмірі 72303,98 грн. та ЄСВ на суму зайво нарахованої премії в розмірі 15906,88 грн. 
Згідно Довідки про суму зайво нарахованої заробітної плати за дні відпустки та компенсації за дні невикористаної відпустки внаслідок виплати премій в завищених розмірах працівникам СКП «Харківзеленбуд» ХМР за період 2022-2022, директору ОСОБА_2 зайво нараховано заробітну плату за дні відпустки в розмірі 70007,76 грн. та ЄСВ на суму зайво нарахованої заробітної плати в розмірі 15401,71 грн. 
Північно-східний офіс Держаудитслужби провів ревізію фінансово-господарської діяльності Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за період з 01.01.2020 по 31.05.2024. За результатом проведення вищевказаної ревізії Північно-східним офісом Держаудитслужби складено Акт № 202006-04/28 від 07.10.2024 ревізії фінансово-господарської діяльності Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за період з 01.01.2020 по 31.05.2024. Під час вищевказаної ревізії Північно-східним офісом Держаудитслужби проведена вибіркова документальна ревізія дотримання законодавства при встановленні, нарахуванні та виплаті премій.
Так, ревізією встановлено, що на підставі наказу по підприємству від 02.01.2023 № 156 «Про виплату винагороди за підсумками роботи за рік», підписаного т.в.о. директора ОСОБА_5 , який виконував обов`язки керівника згідно з наказом по підприємству від 30.12.2022 № 203к «Про тимчасове виконання обов`язків» в період перебування директора ОСОБА_2 у відпустці, колишньому директору ОСОБА_2 виплачена винагорода в сумі 147985,00 грн., яка не передбачена умовами п. 3.1.2 Контракту та п. 1 Постанови № 859. Нарахування та виплата винагороди колишньому директору ОСОБА_2 за підсумками роботи за 2022 рік проведена на підставі наказу, який підготовлений колишнім головним бухгалтером ОСОБА_1 та підписаний т.в.о. директора ОСОБА_5 від 02.01.2023. Пояснень колишнім бухгалтером ОСОБА_1 стосовно причини включення нею до вищезазначеного наказу винагороди в сумі 147985,00 грн. директору ОСОБА_4 не надано у зв`язку з її звільненням з підприємства. На суму зайво нарахованої винагороди зайво нараховано ЄСВ у розмірі 22 % в загальній сумі 32556,70 грн. Внаслідок вказаного порушення підприємству завдано матеріальної шкоди на загальну суму 180541,70 грн. 
Крім того, ревізією встановлено, що у п.3.1.2 Контракту від 28.09.2020 зазначено, що у разі наявності заборгованості підприємства з виплати заробітної у відповідному квартальному або річному звітному періоді розмір премії за такий період повинен становити не більше 20 відсотків максимально дозволеного розміру премії. Зважаючи на вищезазначене сума премії за 3 квартал 2023 року не повинна перевищувати 19281,06 грн. Тоді як фактично нарахована та виплачена сума премії за 3 квартал 2023 року склала 91585,04 грн. Зазначене є порушення вимог абз. 1 пл. 3 п. 1 Постанови № 859 і п. 3.1.2 умов Контракту від 28.09.2020 та призвело до зайвого нарахування та виплати директору ОСОБА_2 премії за 3 квартал 2023 року на суму 72303,98 грн, на яку зайво нараховано ЄСВ у розмірі 22% в загальній сумі 15906,88 грн. Дане порушення призвело у формі № 2 «Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)»: до завищення у рядку 2130 «Адміністративні витрати» за 2023 рік 88,21 тис. грн. та, відповідно, до завищення у рядку 2355 «Чистий збиток» чистого збитку за 2023 рік – 88,21 тис. грн., що є порушенням ч. 1 ст. 3 Закону України від 16.07.99 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та параграфу 15 МСБО 1 «Подання фінансової звітності», затвердженого Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку (IABS) в редакції від 01.01.2012. Внаслідок вказаного порушення підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 88210,86 гривень. 
Також ревізією встановлено, що на виконання запиту Північно-східного офісу Держаудитслужби від 24.09.2023 № 26 проведено перерахунок заробітної плати за дні відпустки та компенсації за невикористану відпустку директору ОСОБА_2 . Перерахунком встановлено, що виплати проведені в завищених розмірах у загальній сумі 70007,76 грн. (в т.ч. 2022 рік – 647,78 грн., 2023 рік – 7 823,00 грн., 2024 рік – 61536,08 грн.). На суму зайво нарахованої заробітної плати за дні відпустки та компенсації за невикористану відпустку зайво нарахований ЄСВУ у розмірі 22 % в загальній сумі 15401,71 грн. (2022 рік – 142,52 грн., 2023 рік – 1 721,26 грн., 2024 рік – 13 537,93 грн.). Дане порушення призвело у формі № 2 «Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)»: до завищення у рядку 2130 «Адміністративні витрати» за 2022 рік на суму 0,65 тис. грн., за 2023 рік – 7,82 тис. грн. 1 квартал 2024 року – на суму 61,53 тис. грн. та, відповідно, до завищення у рядку 2355 «Чистий збиток» чистого збитку за 2022 рік – на суму 0,65 тис. грн., за 2023 рік – 7,82 тис. грн. 1 квартал 2024 року на суму 61,53 тис. грн., що є порушенням ч. 1 ст. 3 Закону України від 16.07.99 № 996 XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та параграфу 15 МСБО 1 «Подання фінансової звітності», затвердженого Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку (IABS) в редакції від 01.01.2012. Внаслідок вказаного порушення підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 85409,47 грн. 
Таким чином, вищевказані порушення, допущені колишнім головним бухгалтером СКП «Харківзеленбуд» ХМР ОСОБА_1 , призвели до завдання підприємству матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 354162,03 грн.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.
Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.
Положеннями статті 134 КЗпП України врегульовані випадки повної матеріальної відповідальності, зокрема відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
За положеннями статті 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.
Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача (п. 6.15). Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (п. 6.16). 
Як зазначено в постанові Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17 зауважено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16 акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17 вказано, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17 та від 16.10.2018 у справі № 910/23357/17.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.
У постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №739/1930/15-ц вказано, що обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (статті 138 КЗпП України).
В постанові від 22.01.2020 у справі № 287/354/14-ц Верховний Суд зазначив, що для покладення на працівників матеріальної відповідальності за завдану шкоду має бути встановлено наявність прямої дійсної шкоди, а також те, що така шкода була заподіяна позивачу винними протиправними діями (бездіяльністю) працівників та між цими діями і шкодою існував причинний зв`язок.
Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»). 

Позиція суду

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються. 
При вирішенні трудових спорів про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками, тягар доведення підстав для відшкодування такої шкоди покладається повною мірою на позивача (власника, роботодавця).
Отже, саме позивач (власник, роботодавець) повинен довести наявність підстав для матеріальної відповідальності працівника за завдану шкоду, зокрема, розмір завданої шкоди, наявність вини та винних дій працівника, а також причинний зв`язок між цими діями і шкодою. 
Ризики настання негативних наслідків, пов`язаних із недоведеністю цих підстав, несе позивач (власник, роботодавець). 
Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачем не доведено, що безпосередньо до трудових обов`язків відповідача відносилося нарахування та виплата щомісячної поточної премії та інших виплат директору ОСОБА_2 , а також що вказані нарахування та виплати проводилась саме відповідачем.
Відповідно, позивачем не доведено наявність вини в діях відповідача, а також наявність причинного зв`язку між діями відповідача та завданням шкоди позивачу. 
Так, суд звертає увагу, що жоден із вказаних вище наказів не містить візи (підпису) відповідача. 
Оцінюючи ту обставину, що у витягу з, як можна припустити, певного журналу, в якості розробників певних наказів вказана відповідач (а.с. 93-94), суд керується таким. Насамперед суд зазначає, що з вказаного документу неможливо встановити його назву, номер номенклатурної справи тощо. Графа для підпису у вказаному журналі відсутня. Таким чином, зазначений журнал не містить підпису відповідача. Якою саме особою в журналі зроблені рукописні записи про те, що розробником певних наказів є відповідач, встановити неможливо. Крім того, суд зазначає, що сам по собі факт розробки певною особою наказу, тобто виконання технічної роботи із створення (надрукування) проекту наказу, не може бути правовою підставою для покладення на таку особу матеріальної відповідальності за зміст наказу, який підписаний іншою особою. 
Позивачем не обґрунтовано і не доведено, невиконання або неналежне виконання яких саме покладених на відповідача трудових обов`язків призвело до нарахування та виплати премії у завищених розмірах, а також до інших виплат, на які позивач посилається як на підставу завдання йому шкоди. 
Таким чином, враховуючи положення статті 83 ЦПК України, згідно з якими доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд дійшов висновку про недоведеність підстав для стягнення з відповідача збитків (матеріальної шкоди) у заявленій до стягнення сумі в розмірі 354162,03 грн. 
Оскільки позивач не довів у встановленому законом порядку наявність підстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності за завдану шкоду, суд відмовляє у задоволенні позову. 
Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ

У задоволенні позову адвоката Агєєвої Елли Олегівни, яка діє в інтересах Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради, до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів – відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Учасники справи:

Позивач: Спеціалізоване комунальне підприємство «Харківзеленбуд» Харківської міської ради (м. Харків, вул. Клочківська, буд. 195-А, код ЄДРПОУ 03362152).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя Д.А. Крівцов