Єдиний унікальний номер справи 752/21359/24
Номер провадження 2/333/118/26

РІШЕННЯ
іменем України 
30 березня 2026 року        місто Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя	
у складі: за участю: 	головуючого - судді секретаря судового засідання  представника позивача - адвоката  відповідача представника відповідача - адвоката представника третьої особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Космічному району, як орган опіки та піклування 	Стоматова Е.Г. Бережної Д.О. Грецьких Є.О Волошина Р.С. Бойченко Д.О.     Ващук Н.Г.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження у залі суду в м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради (вул. Антонова Авіаконструктора, буд. 4а,  м. Ірпінь, Київська обл., 08200), Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування (вул.. Чумаченка, буд. 32, м. Запоріжжя, 69104) про визначення місця проживання дитини, - 

ВСТАНОВИВ:
14 листопада 2024 року на виконання ухвали судді Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Голосівської районної державної адміністрації м. Києва про визначення місця проживання дитини направлено за підсудністю до Комунарського районного суду міста Запоріжжя.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.07.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спочатку сімейні відносини складались добре, але з часом відносини між сторонам погіршились, у зв?язку з різними поглядами на сімейне життя, втратою взаєморозуміння почуття любові та поваги один до одного. Сторонам не вдалось знайти компроміс у сімейних відносинах та примиритись, почуття любові та поваги один до одного зникло, а відтак, відсутні будь-які підстави та заходи для примирення. Рішенням суду від 18.12.2023 року по справі N? 752/20985/23 позовні вимоги було задоволено та шлюб розірвано. Від народження дитина постійно проживає із матір?ю, батько інтересами дитини цікавиться вкрай рідко, щодо місця проживання у сторін постійно виникають сварки та неможливість досягти взаєморозуміння. Дитина відвідує заклад дошкільної освіти ПЗО "Ірпінська початкова школа "Кембрідж Фемілі" з 03.04.2024 року по теперішній час та постійно проживає з зареєстрованою адресою матері як внутрішньо переміщеної особи на території Ірпінської міської ради Київської області. 
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 15 листопада 2024 року залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.
У передбачений термін представник позивача усунула зазначені недоліки та надала суду відповідні докази. 
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 10 грудня 2024 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. 
27 січня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Бойченко Д.О. надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого вважають, що позовна заява не підлягає задоволенню в повному обсязі. Від шлюбу сторони по справі мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 18 грудня 2023 року Голосієвським районним судом міста Києва винесене судове рішення про розірвання шлюбу по справі № 752/20985/23. Відповідач хоче вказати на відсутність спору між сторонами у справі з приводу місця проживання дитини і що це є підставою для закриття провадження у справі. Відповідно до частини 1статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Батько на прохання матері зняв з реєстрації у своїй квартирі за його реєстрацією для того, щоб вона зареєструвала за своїм місцем проживання, бо за її словами, так необхідно і зручніше для адмін. послуг у місті Києві, але на даний час відповідач не має інформації про здійснення цієї реєстрації. Крім того, Відповідачем у 2024 році добровільно надано нотаріально засвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон, чого матір також не може заперечувати. Відповідач - ОСОБА_2 , постійно усно і письмово неодноразово наголошував про відсутність у нього заперечень щодо фактичного проживання сина разом з матір`ю. Отже, звертаючись до суду із цим позовом - ОСОБА_1 не виклала обставин існування спору та не зазначила доказів, якими вона обґрунтовує дані обставині. Враховуючи предмет позову та суб`єктний склад учасників справи, обставини справи щодо згоди між батьками у питанні з ким із них буде проживати дитина, ми просимо суд закрити провадження у справі, оскільки наведені сторонами обставини у позовній заяві, відзиві, долучені до справи докази свідчать про відсутність предмета спору.
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 11 березня 2025 року витребувано з Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно ОСОБА_1 .
14 березня 2025 року від Міністерства соціальної політики України надійшла відповідь.
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 16 квітня 2025 року залучено до участі у цивільній справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Службу у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради. Залучено до участі у цивільній справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Службу у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради. Зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, в строк до 26 травня 2025 року, надати на адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя письмовий висновок про доцільність/недоцільність визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
08 липня 2025 року від Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради надійшов висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 ..
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 30 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено судового розгляду по суті. 
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених в ньому. 
В судовому засіданні відповідач та його представник заперечували, щодо задоволення позовних вимог. Зазначили, щодо дитини проживає з матір`ю, у нього відсутні заперечення щодо фактичного проживання сина разом з матір`ю.
В судовому засіданні представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Космічному району як орган опіки та піклування надала пояснення, що вважають, що відсутні докази про наявність спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини. 
В судове засідання представник третьої особи - служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради не з`явився, але надала суду заяву про розгляд справи без їх участі та розглянути справи з врахуванням висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю дитини. 
Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що з 07.07.2015року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який станом на день розгляду цієї справи між ними розірвано на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва, що не заперечується сторонами по справі.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданим Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, актовий запис № 14 від 05 січня 2018 року.
Дитина ОСОБА_3 , 2017 р.н., проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до довідки № 01/30 від 30.04.2024 року виданої директором ПЗО «Ірпінська початкова школа «Кембрідж фемілі» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно відвідує заклад дошкільної ПЗО «Ірпінська початкова школа «Кембрідж фемілі» з 03.04.2024 року по теперішній час.
Згідно з висновком виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області як органу опіки та піклування №01-18/3628 від 07 липня 2025 року, керуючись статтями 19, 161 Сімейного кодексу України, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 ..
У даному висновку, зокрема, зазначено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , яка має самостійний дохід, займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує їй необхідний побут, розвиток, заняття і розваги, слідкує за станом здоров`я, піклується про подальшу долю. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеним службою у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, від 30.05.2025 року, умови проживання дитини задовільні, матір`ю створенні всі належні умови для повноцінного розвитку та її виховання. Матір, ОСОБА_1 , має офіційний дохід, являється фізичною особою-підприємцем. Відповідно педагогічної характеристики ПЗО «Ірпінської початкової школи «Кембрідж Фемілі» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , регулярно та вчасно відвідує освітній заклад. ОСОБА_1 самостійно та вчасно оплачує навчання та корекційну роботу дитини. ОСОБА_4 цікавиться шкільним життям: успіхами та труднощами у навчанні сина. Приймає участь в обговореннях класу, своєчасно надає всю необхідну інформацію. Велику увагу приділяє здоров`ю ОСОБА_5 . Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав усні пояснення, відповідно до яких, він проживає тільки з матір`ю ОСОБА_1 , з батьком підтримує постійний зв`язок. Матір займається його фізичним, духовним та моральним розвитком. Змінювати своє місце проживання не бажає. Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від народження постійно проживає з нею, батько інтересами дитини цікавиться вкрай рідко, щодо місця проживання у них постійно виникають сварки та неможливість досягти взаєморозуміння. Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає з матір`ю у м. Ірпінь. Роман Сергійович постійно спілкується з сином за допомогою відеодзвінків та періодично приїздить особисто до м. Ірпінь, де також спілкується з сином особисто та в присутності матері. Між ним та матір`ю дитини ніколи не було спорів щодо місця проживання їхнього сина.
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини четверта та шоста статті 19 СК України).
Оцінюючи відповідно до ст. 89 ЦПК України висновок виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області як органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини, суд зазначає, що його складено без врахування всіх обставин справи, зокрема без з`ясування дійсних причин. Вказаний висновок має рекомендаційний характер, не є обов`язковим для суду та суперечить інтересам дитини.
За таких обставин, суд не погоджується з висновком виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області як органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, у зв`язку з чим не бере його до уваги в якості єдиного доказу для вирішення даної справи.
Відповідно до акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 складеного головними спеціалістами відділом по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 23 травня 2025 року за адресою: АДРЕСА_4 , умови проживання добрі, наявні меблі та техніка для сну та відпочинку. Для сина виокремлено кімнату, в якій наявні: місце для сну, шафа для речей, шафа з іграшками.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21).
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).
Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
У справі, яка переглядається, предметом спору є визначення місця проживання малолітньої дитини.
У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 Сімейного кодексу України.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України).
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Як вбачається з позову вимоги позивача стосуються прав та законних інтересів дитини, зокрема визначення її місця проживання з матір`ю. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно зі статтею 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину.
Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцят и років, визначається нею самою.
Частиною 1 ст.161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що на час звернення до суду та під час судового розгляду за домовленістю батьків між собою дитина проживає з позивачем.
По справі встановлено, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований матір`ю дитини, з якою дитина і так фактично проживає і від якого батько дитини не вимагав та не вимагає зміни її місця проживання.
Після звернення мати дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини відповідач у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не звертався, будь-яких належних доказів, які б свідчили про його бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із батьком суду не надав.
Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що мати та батько (сторони у справі), які проживають окремо, дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати ОСОБА_3 та що узгоджується з приписами ст.161 СК України, тобто позивач не довів, що його права порушені, не визнані або оспорюються відповідачем.
Схожих висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 10 липня 2024 року у справі № 127/16211/23 (провадження № 61-1964св24), від 10 грудня2024 року у справі №299/8679/23 (провадження № 61-14033св24).
На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини слід залишити без задоволення.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в позові, тому судові витрати слід залишити за позивачем. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 141, 150, 160, 161 СК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради (вул. Антонова Авіаконструктора, буд. 4а,  м. Ірпінь, Київська обл., 08200), Районна адміністрація Запорізької міської ради по Космічному району, як орган опіки та піклування (вул.. Чумаченка, буд. 32, м. Запоріжжя, 69104) про визначення місця проживання дитини - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.
Повний текст судового рішення складено 03 квітня 2026 року.
Суддя Комунарського районного суду 
міста Запоріжжя        Е.Г. Стоматов