Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України 

Справа №377/1110/25 
Провадження №2/377/76/26 

07 квітня 2026 року  Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої – судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання – Кононової Н.О., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

У С Т А Н О В И В:
30 жовтня 2025 року до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якого діє представник – адвокат Журавльов С.Г., посилаючись на статті 6, 13, 15-16, 509-510, 512-514, 516, 525-526, 530, 532, 536, 610, 625-626, 628, 1048, 1054, 1056-1, 1077-1078 ЦК України, просить стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021 в розмірі 28 596,97 гривень, що складається із: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) в розмірі 10 000 гривень, заборгованості по сплаті процентів (в тому числі прострочена) в розмірі 18 596,97 гривень; понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,40 гривень та на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 11 200 гривень.
В обґрунтування позову позивач послався на те, що 27.04.2021 між АТ«МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір № TDB.2021.0003.11556 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, яким є договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua і в мережі інтернет www.todobank.com, та індивідуальної частини, якою є вказана Заява-договір. Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості банка і клієнта щодо регулювання правовідносин, що виникли між ними, і відповідно до приписів статті 634 ЦК України є за своєю суттю договором приєднання, що укладений шляхом прийняття клієнтом пропозиції банку згідно статей 641, 644 ЦК України. Згідно з пунктом 1 розділу «Запевнення та умови» кредитного договору, підписанням Заяви - договору клієнт беззастережно підтвердив, зокрема: прийняття в повному обсязі Публічної пропозиції АТ «МЕГАБАНК» на приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, що розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua і в мережі інтернет www.todobank.com; згоду з умовами договору, а також положення усіх додатків до нього; укладання з банком шляхом приєднання до договору, який складається з публічної частини договору, що розміщена у місці інформування клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua і в мережі інтернет www.todobank.com та індивідуальної частини договору, а саме цієї Заяви – договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Сторони погодили і клієнт своїм підписом підтвердив, що ця Заява - договір, договір з додатками (в тому числі, тарифи) у сукупності складають єдиний договір, істотні умови якого можуть міститися, як у цьому тексті, так i в інших частинах договору (підпункт 1 пункту 11 розділу «Запевнення та умови» кредитного договору). Також клієнт своїм підписом підтвердив, що з усіма умовами договору (з урахуванням публічної частини договору, яка розміщена на офіційному сайті банку www.megabank.ua та/або в мережі інтернет www.todobank.com.ua, та/або у відділеннях банку, тарифів, тощо), ознайомлений і згоден (підпункт 3 пункту 11 розділу «Запевнення та умови» кредитного договору). У подальшому банк свої зобов`язання перед клієнтом за кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на поточний рахунок клієнта у гривні і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії, визначеного кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті процентів за користування кредитною лінією відповідач не виконав. Згідно з виписками по рахунку позичальника станом на 03.09.2024 у позичальника сформувалась заборгованість перед банком, що складається із: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) – 10 000 гривень; заборгованості по сплаті процентів (в тому числі прострочена) – 18 596,97 гривень; загальної суми заборгованості – 28 596,97 гривень. 03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» (новий кредитор) був укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Таким чином, новий кредитор ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача – боржника за кредитним договором № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021. Пунктом 2 договору № GL1N426240 передбачено, що після набуття новим кредитором прав вимоги, новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України. Користуючись даним правом, ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» 27.12.2024 уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (новий кредитор) договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Таким чином, відповідно до умов договору № 1/12 про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами. Відповідно до додатку № 1 «Друкований реєстр боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги до відповідача – боржника за кредитним договором № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 (дата укладання договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги), заборгованість відповідача становить 28 596,97 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) – 10 000 гривень; заборгованості по сплаті процентів (в тому числі прострочена) – 18 596,97 гривень. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС», а в подальшому – ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «МЕГАБАНК» станом на день відступлення права вимоги – 03.09.2024. У свою чергу, ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», ні ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало (том 1 а. с. 3-10).
Ухвалою судді від 14 листопада 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01 грудня 2025 року (том 1 а. с. 71-72).
Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року відкладено підготовче засідання на 23 грудня 2025 року на підставі пункту 1 частини другої статті 198, пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України (том 1 а. с. 84-85).
08 грудня 2025 року до суду в підсистемі «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю, посилаючись на те, що відповідачу вперше стало відомо про існування Заяви-договору (індивідуальна частина) № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з матеріалів вказаної судової справи. Підпис який міститься на даному документі не належить відповідачу, а тому факт укладання такого кредитного договору відповідачем повністю заперечується. Відповідно до статті 81 ЦПК України позивач у справі зобов`язаний довести факт підписання відповідачем Заяви-Договору (індивідуальна частина) № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Відповідач вважає за необхідним звернути увагу суду на наступні важливі аспекти у справі, а саме на строк кредитування та підвищену ставку процентів річних, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Умови Заяви-Договору (індивідуальна частина) № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, копія якої було долучено позивачем до позовної заяви, повністю суперечать розрахунку заборгованості, що заявляє позивач. Пунктом 4 Заяви-Договору закріплено, що банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії становить 200 000 гривень; строк кредиту 12 місяців; пільговий період - 62 дні; процентна ставка (фіксована): базова складає 56 % річних, у пільговий період 0,0001 % річних; обов`язковий мінімальний платіж (ОМП), % від використаного доступного ліміту становить 5,0%; строк оплати ОМП є передостанній робочий день місяця, в який здійснюється розрахунок/ нарахування обов`язкових платежів клієнта за відповідний звітний період. Сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. З вищевикладеного та зі змісту Заяви-Договору (індивідуальна частина) № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank та паспорта споживчого кредиту згідно додатку 9 до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank вбачається, що строк кредитування 12 місяців (з 27.04.2021 до 27.04.2022), а тому нарахування процентів після 27.04.2022 року є безпідставним (том 1 а. с. 92-95).
Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року відкладено підготовче засідання на 29 січня 2026 року на підставі пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України (том 1 а. с. 111-112).
Ухвалою суду від 29 січня 2026 року оголошено перерву у підготовчому засіданні на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 198 ЦПК України до 16 лютого 2026 року. Вказаною ухвалою суду за клопотанням представника відповідача – адвоката Піндура М.М. витребувано із Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» оригінал Заяви-Договору (індивідуальна частина) № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (том 1 а. с. 138-140).
16 лютого 2026 року за клопотанням представника відповідача - адвоката Піндура М.М. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 24 лютого 2026 року на підставі пункту 3 частини п`ятої статті 198 ЦПК України (том 1 а. с. 165-166).
23 лютого 2026 року до суду в підсистемі «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначив, що з доданих позивачем до позову копій документів, а саме: копії Заяви-договору (індивідуальна частина) № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank; копії паспорту споживчого кредиту; копії виписки по особового рахунку НОМЕР_1 за період з 27.04.2021 по 02.12.2022 – відсутня інформація, щодо розміру кредитного ліміту, який був погоджений між сторонами договірних відносин та наданий/перерахований АТ «МЕГАБАНК» на особовий рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1 станом на 27.04.2021. Пунктом 4 Заяви-Договору (індивідуальна частина) № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, прямо вказано, що: «банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума доступного ліміту кредитної лінії, грн. – згідно з Паспортом споживчого кредиту». В паспорті споживчого кредиту розділі 3 «Основні умови кредитування з врахуванням побажань споживача» прямо зазначено: «Сума / ліміт кредиту, грн. – 0,00 грн.», що свідчить про відсутність погодженого сторонами розміру кредит, як істотної умови договору (стаття 638 ЦК України). Також в цьому розділі прямо вказано про «Спосіб та строк надання кредиту – шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на поточному рахунку клієнта. Надання кредиту здійснюється безготівковим шляхом. Строк надання кредиту – протягом одного дня». Ознайомившись з копією виписки по особовому рахунку НОМЕР_1 за період з 27.04.2021 по 02.12.2022, вбачається про відсутність відомостей про будь-які поповнення/перекази/перерахування коштів у розмірі 10 000,00 гривень на рахунок клієнта у період датування Заяви-Договору (індивідуальна частина) № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank та паспорту споживчого кредиту. В матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів згідно Заяви-Договору (індивідуальна частина) № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач та вказує у своєму позові, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів (меморіального ордеру, належної підтверджуючої виписки по рахунку, заяви на видачу готівки, платіжного доручення), на підставі яких можна достовірно та повно з`ясувати обставини, які мають значення для справи, а саме щодо видачі (перерахунку) на особовий рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 10 000 гривень. З огляду на вказане вище позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту перерахування коштів на рахунок відповідача, факту видачі кредитних коштів, що також підтверджує про безпідставність позовних вимог до відповідача. Крім того, відповідачем зазначено, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивачу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат (том 1 а. с. 187-189).
Ухвалою суду від 24 лютого 2026 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 13 березня 2026 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 198 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду за клопотанням відповідача ОСОБА_1 витребувано із Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» наступні докази щодо перерахування грошових коштів у сумі 10000 гривень на особовий рахунок відповідача на підставі Заяви-Договору № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021, а саме: первинні бухгалтерські документи щодо здійснення господарської операції; меморіальний ордер; платіжне доручення; повну банківську виписку, із зазначенням операції зарахування коштів; документ, що підтверджує встановлення та розмір кредитного ліміту, станом на 27.04.2021 (том 1 а. с. 196-198).
04 березня 2026 року від позивача в підсистемі «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, із змісту яких вбачається, що 27.04.2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір № TDB.2021.0003.11556 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. У вказаній Заяві-Договорі відповідач просив «відкрити на його ім`я поточні рахунки: в гривні, доларах США, у Євро та надати платіжну картку міжнародної платіжної системи». Також, відповідно до змісту вказаної Заяви-Договору, відповідач вказав: «Прошу встановити на мій поточний рахунок у гривнях ліміт кредитної лінії в розмірі до 200 000 гривень на умовах згідно тарифами банку та паспортом споживчого кредиту». На виконання умов кредитного договору банк відкрив відповідачу: поточний рахунок НОМЕР_1 (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки НОМЕР_2 (у доларах США), НОМЕР_3 (у євро), що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видав платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards миттєвого випуску. Відповідно до пункту 4 розділу «Запевнення та умови» кредитного договору, банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії – 200 000 гривень; сума доступного ліміту кредитної лінії – згідно з паспортом споживчого кредиту. Згідно з пунктом 3 паспорту споживчого кредиту, «сума/ліміт кредиту – від 0 до 200 000 гривень (в залежності від суми, яка погоджена відповідно до внутрішніх процедур банку та/або повідомлена клієнту з використанням сервісів мобільного додатку або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування)». Порядок нарахування процентів та їх розмір був погоджений відповідачем разом з підписанням кредитного договору, а саме пунктом 4 розділу «Запевнення та умови» кредитного договору і розділу 8 Додатку № 1 «Тарифний пакет «todobank» до кредитного договору. З наведеного вище слідує, що банком АТ «МЕГАБАНК» на підставі кредитного договору ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок із початковим доступним лімітом кредитної лінії, розмір якого було встановлено у мобільному додатку відповідно до умов кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, а відповідачу було надано у користування платіжну картку. Вказану платіжну картку відповідач мав право використовувати для внесення готівкових коштів, у тому числі власних, для здійснення оплати за товари та послуги за рахунок внесених коштів, що узгоджується з умовами кредитного договору. Питання збільшення або зменшення доступного ліміту кредитної лінії банк мав право вирішувати на власний розсуд у межах максимального ліміту кредитної лінії. Таким чином, банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме – надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених кредитним договором та в межах максимального ліміту кредитної лінії. Інформація про рух коштів по особовим рахункам відповідача відображена у виписках по особовим рахункам, які додані до позовної заяви. Із вказаних виписок вбачається, що користуватися кредитними коштами відповідач почав у травні 2021 року. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що також підтверджується виписками по рахунку, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Отже, за умовами кредитного договору банк мав право встановити клієнту доступний ліміт кредитної лінії в межах погодженого з клієнтом діапазону максимального ліміту кредитної лінії (від 0,00 грн до 200 000,00 гривень). В той же час клієнт на власний розсуд приймав рішення щодо користування кредитними коштами. Розпочавши користування кредитними коштами у травні 2021 року, що видно з виписки по особовому рахунку, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору зі збільшеним доступним лімітом кредитної лінії, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки. Однак, відповідач в порушення умов кредитного договору не повернув кредит та не виконав всі грошові зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Відповідач у додаткових поясненнях стверджує, що нібито в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують надання йому кредитних коштів. Проте, вказане твердження є хибним і не відповідає фактичним обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, адже у матеріалах справи містяться виписки з особового рахунку позичальника, які є належним доказом підтвердження видачі кредиту. У своїх додаткових поясненнях відповідач повністю заперечує наявність заборгованості. Проте, відповідно до умов кредитного договору відповідач повинен був сплатити не лише заборгованість за тілом кредиту, а також за процентами, розмір яких підтверджується наявними у справі первинними документами – виписками за рахунком позичальника. Крім того, в додаткових поясненнях позивачем, від імені якого діє представник – адвокат Журавльов С.Г., зазначено, що він не згоден із сумою наданої правничої допомоги відповідачу, та вважає її завищеною і недоведеною.  (том 1 а. с. 220-225).
13 березня 2026 року до суду в підсистемі «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначив, що з наданої позивачем копії виписки по особового рахунку НОМЕР_1 за період з 27.04.2021 по 02.12.2022 вбачається здійснення першої операції від 31.05.2021 по «Кредиту (надходження)» з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку в POS-терміналі 31.05.2021 за договором TDB.2021.0003.11556 від 27/04/2021 по клієнту ОСОБА_1 » на суму 2000 гривень, що фактично підтверджує факт внесення особистих коштів клієнтом, а не користування кредитними коштами. У наданих позивачем виписках по особовому рахунку відсутні відомості про будь-які поповнення/перекази/перерахування коштів у розмірі 10 000 гривень на рахунок клієнта у період датування Заяви-Договору (індивідуальна частина) № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank та паспорту споживчого кредиту. В матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів згідно Заяви-Договору (індивідуальна частина) № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank у встановленні строки. Саме позивач зобов`язаний довести факт виникнення зобов`язання, його розмір та підстави. Належними доказами, які підтверджують факт надання (перерахування) розміру кредиту та наявність заборгованості за кредитом є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність вказаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів (меморіального ордеру, належної підтверджуючої виписки по рахунку, заяви на видачу готівки, платіжного доручення), на підставі яких можна достовірно та повно з`ясувати обставини, які мають значення для справи, а саме щодо видачі (перерахунку) первісним кредитором АТ «МЕГАБАНК» клієнту ОСОБА_1 коштів у сумі 10 000 гривень. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту, перерахування коштів на рахунок відповідача, факту видачі кредитних коштів, що також підтверджує про безпідставність позовних вимог до відповідача (том 2 а. с. 23-25).
13 березня 2026 року в підготовчому засіданні за клопотанням представника відповідача – адвоката Піндура М.М. протокольною ухвалою було залишено без розгляду клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення судової почеркознавчої експертизи у зв`язку з тим, що після ознайомлення з оригіналом Заяви-Договору (індивідуальна частина) № TDB.2021.0003.11556 від 27.04.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, відповідач визнав, що підпис на Заяві-Договорі вчинений ним власноруч (том 2 а. с. 28-37).
Ухвалою суду від 13 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 01 квітня 2026 року (том 2 а. с. 38-40).
Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду в підсистемі «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Журавльова С.Г. 11 березня 2026 року надійшло клопотання, а якому він просив розглянути справу за відсутності представника позивача (том 2 а. с. 16).
Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету, яка знаходиться в матеріалах справи. До суду в підсистемі «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просив, зокрема, розглянути справу за його відсутності та за відсутності його представника (том 2 а. с. 49-50).
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27 квітня 2021 року відповідач ОСОБА_1 підписав власноручним підписом Заяву-договір (індивідуальна частина) № TDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових рахунків todobank АТ «МЕГАБАНК» (далі Заява-Договір), в якому він зазначив свої анкетні дані, такі як: ПІБ, дату народження, місце народження, паспортні дані, РНОКПП, адресу реєстрації та адресу фактичного місця проживання, інформацію про фінансовий стан, а також просив відкрити на його ім`я поточні рахунки: в гривні, доларах США, у євро та надати платіжну картку міжнародної платіжної системи і встановити на його поточний рахунок у гривнях ліміт кредитної лінії в розмірі до 200 000 гривень на умовах згідно з тарифами банку та паспортом споживчого кредиту (том 1 а. с. 11). 
Пунктом 2 Заяви-Договору № TDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року передбачено, що банк відкриває клієнту: поточний рахунок № НОМЕР_1 (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки № НОМЕР_4 (у доларах США), № НОМЕР_5 (у євро), що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards миттєвого випуску (неперсоніфіковану). Картка є власністю банку.
Згідно з пункту 4 Заяви-Договору № TDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року, сума максимального ліміту кредитної лінії – 200 000 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту – 273 293 гривні; сума доступного ліміту кредитної лінії – згідно із паспортом споживчого кредиту; процентна ставка базова (фіксована) – 56 процентів річних; процентна ставка у пільговий період – 0,0001 процентів річних; строк кредиту – 12 місяців; пільговий період – 62 дні; тип кредиту – кредитна лінія; мета кредиту – споживчі цілі; орієнтовна реальна річна процентна ставка – 87,30 процентів річних; обов`язковий мінімальний платіж – 5 % від використаного доступного ліміту; строк оплати обов`язкового мінімального платежу – передостанній робочий день місяця, в який здійснюється розрахунок / нарахування обов`язкових платежів клієнта за відповідний звітний період.
Відповідно до довідки про відкриття рахунків, яка є Додатком 1.1. до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових рахунків todobank, 27 квітня 2021 року відповідачу ОСОБА_1 були відкриті рахунки: № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ( том 1 а. с. 14).
27 квітня 2021 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту власноручним підписом, в якому викладені основні умови кредитування, зокрема, ліміт кредиту – від 0,00 до 200 000 гривень; строк кредитування – 12 місяців; базова процентна ставка – 56 % річних; процентна ставка у пільговий період – 0,0001 % річних ( том 1 а. с. 15).
З довідки-розрахунку заборгованості АТ «МЕГАБАНК» за кредитним договором № TDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року, який долучений до матеріалів справи, вбачається, що заборгованість за вказаним кредитним договором становить 28 596,97 гривень, яка складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 10 000 гривень, заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами у розмірі 18 596,97 гривень (а. с. 16).
З виписок по особовим рахункам ОСОБА_1 за період з 27.01.2021 по 03.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та станом на 03.09.2024 заборгованість за кредитним договором № TDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року складає 28 596,97 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 10 000 гривень; заборгованості за процентами – 18 596,97 гривень (а. с. 17-29).
У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
03 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС» та Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, укладено договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 32-34).
Згідно Витягу з Додатку № 1 до договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги вбачається, що право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № ТDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року на суму заборгованості 28 596,97 гривень, яка складається із заборгованості за основним боргом – 10 000 гривень, заборгованості за процентами – 18 596,97 гривень, від Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС» (а. с. 36).
Як видно із платіжної інструкції № 66895 від 31.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС» сплатило Акціонерному товариству «МЕГАБАНК» 23 425 777 гривень згідно договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024 (а. с. 35). 
Таким чином, договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, за яким згідно  Витягу з Додатку № 1 до договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, укладеного 03 вересня 2024 року, вимоги до боржника  ОСОБА_1 за кредитним договором № ТDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року на суму заборгованості 28 596,97 гривень перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС».
Питання дійсності договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС» та Акціонерним товариством «МЕГАБАНК», в установленому законом порядку не оспорено. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024 недійсним, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору.
27 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС» укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 39-40).
З Витягу з Додатку № 1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27 грудня 2024 року, вбачається, що право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № ТDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року на суму заборгованості 28 596,97 гривень, яка складається із заборгованості за основним боргом – 10 000 гривень, заборгованості за процентами – 18 596,97 гривень, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС» перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ» (а. с. 42).
Як видно із платіжних інструкцій № 1074 від 27 грудня 2024 року, № 1091 від 31 січня 2025 року, № 1822 від 22 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС» 22 730 000 гривень згідно договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 (а. с. 41). 
Таким чином, договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, за яким згідно з Витягом з Додатку № 1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27 грудня 2024 року, вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № ТDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року на суму заборгованості 28 596,97 гривень перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ».
Питання дійсності договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС», в установленому законом порядку не оспорено. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 недійсним, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої цієї статті).
Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
За змістом статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом частини першої статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною першою статті 626 цього Кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 610 цього Кодексу, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Як вбачається з виписки по особовим рахункам ОСОБА_1 за період з 27.01.2021 по 03.09.2024, ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та станом на 03.09.2024 заборгованість за Заявою-Договором № TDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року складає 28 596,97 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 10 000 гривень; заборгованості за процентами – 18 596,97 гривень (а. с. 17-29).
Доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2019 року у справі №910/10254/18, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому можуть підтверджувати факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитним договором.
Отже, виписки по рахунках №НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_1 , НОМЕР_13 ,  що знаходяться в матеріалах справи, є належними та допустимими доказами щодо заборгованості відповідача, які повинні досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Наведене також узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 204/2217/16-ц (провадження 61-47244св18) та від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19).
Відтак, доводи відповідача ОСОБА_1 , наведені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях про те, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором № ТDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року, спростовуються матеріалами справи, в тому числі, виписками по рахунках: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_1 , НОМЕР_13 .
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № ТDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року, позивач просить стягнути, крім тіла кредиту в розмірі 10 000 гривень, проценти за користування кредитом, нарахованих за період з 27.04.2021 по 03.09.2024, в розмірі 18 596,97 гривень.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача прострочених процентів за користування кредитом в розмірі 18 596,97 гривень, суд виходить з наступного.
З виписок по рахунках вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 за період з 27.04.2021 по 03.09.2024 року нарахована заборгованість по процентам в розмірі 18 596,97 гривень, при цьому з 27.04.2021 по 27.04.2022 ( в межах строку кредитування) нараховані проценти в розмірі 1 760,24 гривень. За вказаний період відповідачем було погашено процентів за користування кредитом в загальній сумі 938,09 гривень. Відтак, розмір заборгованості за процентами, нарахованими та несплаченими за період з 27.04.2021 по 27.04.2022, тобто в межах строку кредитування, становить 822,15 гривень (том 1 а. с. 17-29, 233-243; том 2 а. с. 1-13).
Таким чином, кредитодавцем було нараховано проценти за користування позикою в розмірі 17 774,82 гривень поза межами строку кредитування, оскільки вказаним договором встановлено строк кредитування 12 місяців, який закінчився 27 квітня 2022 року. Доказів того, що строк кредитування між сторонами за кредитним договором № ТDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року продовжувався, суду позивачем не надано.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.
Враховуючи викладене, нарахування кредитодавцем прострочених процентів за кредитним договором № ТDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року поза межами строку кредитування, тобто після 27 квітня 2022 року, в розмірі 17 774,82 гривень є безпідставним.
Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору № ТDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року, договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024, договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного договору та їх неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 , позов підлягає частковому задоволенню, оскільки стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № ТDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року в розмірі 10 822,15 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 10 000 гривень; заборгованості за процентами – 822,15 гривень. 
В іншій частині позовні вимоги є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають.
Доводи відповідача ОСОБА_1 , наведені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях з приводу відсутності доказів того, що розмір заборгованості за тілом кредиту складає 10 000 гривень, спростовується матеріалами справи, зокрема виписками з особового рахунку відповідача, в яких відображено, що відповідач користувався грошовими коштами. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 не надав суду належних і допустимих доказів на спростування наданих позивачем розрахунків та на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань у повному обсязі. Інші доводи відповідача ОСОБА_1 не спростовують висновків суду. 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За правилом частини третьої вказаної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як зазначено у пункті 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Позивач у поданій до суду позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 200 гривень (том 1 а. с. 3-10).
На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору про надання правничої допомоги № 1/07, укладеного 01 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ» в особі директора Дмитрук І.В. та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС»; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 5817, виданого адвокату Журавльову С.Г.; копію ордеру серії АЕ № 1414107, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ» на підставі договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 адвокату Журавльову Станіславу Георгійовичу для надання правничої допомоги у всіх місцевих загальних судах, всіх апеляційних судах, Верховному Суді; копію Акту приймання-передачі послуг правничої допомоги № 12113479, складеного 14.08.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ» в особі директора Дмитрук І.В. та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», згідно з яким адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв правничу допомогу на загальну суму 11 200 гривень по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з Степанова М.А., яка складається з: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника ОСОБА_1 - вартість 1200 гривень, складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 - 10000 гривень (том 1 а. с. 46-55). 
Вказані вище докази у своїй сукупності підтверджують факт надання адвокатом Журавльовим С.Г. правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ» за договором про надання правничої допомоги № 1/07, укладеного 01 липня 2025 року.
Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Не належить до інших видів правничої допомоги лобіювання, що здійснюється відповідно до Закону України «Про лобіювання».
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01) , пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Враховуючи обсяг наданих послуг адвокатом Журавльовим С.Г. на надання правової допомоги по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № ТDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року, укладеним між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 , види виконаних робіт (наданих послуг), зазначених у Акті приймання-передачі послуг правничої допомоги № 12113479 від 14.08.2025, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, в сумі 11 200 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі, тому доводи відповідача ОСОБА_1 про не доведення обсягу виконаних робіт та розміру витрат, понесених з наданням професійної правничої допомоги адвокатом Журавльовим С.Г. позивачу, до уваги судом не приймаються. 
За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з положень статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи із наступного розрахунку: 10 822,15 гривень х 100 %: 28 596,97 гривень = 37,84 % (відсоток розміру задоволеного позову); 11 200 х 37,84 % :100 %= 4 238,08 гривень (сума витрат на професійну правничу допомогу, пропорційна відсотку задоволеного позову).
З матеріалів справи вбачається, що адвокат Піндур Микола Михайлович надавав професійну правничу допомогу відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 05/12/15-ц (том 1 а. с. 96-98).
На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 05/12/15-ц, укладеного 05.12.2025 між адвокатом Піндуром Миколою Михайловичем та Степановим Максимом Аркадійовичем; ордер серії СВ № 1153831 від 29.01.2026 на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Піндуром М.М. на підставі договору про надання правничої (правової) допомогу № 05/12/15-ц від 05.12.2025, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 001423, виданого 17.01.2025 Піндуру М.М., детальний опис робіт (наданих послуг) судових витрат (суми гонорару) за надану правничу допомогу за договором про надання правничої (правової) допомоги № 05/12/25-ц від 05.12.2025, складений 31.03.2026; квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 31.03.2026; акт наданих послуг, який є додатком № 2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 05/12/25-ц від 05.12.2025, складений 31.03.2026; згідно з яким адвокат надав, а клієнт прийняв правничу допомогу на загальну суму 20 000 гривень по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 .. Як вбачається з детального опису робіт (наданих послуг) судових витрат (суми гонорару) за надану правничу допомогу за договором про надання правничої (правової) допомоги № 05/12/25-ц від 05.12.2025, складеного 31.03.2026, акту наданих послуг, який є додатком № 2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 05/12/25-ц від 05.12.2025, складеного 31.03.2026, відповідачу ОСОБА_1 адвокатом Піндуром М.М. надана наступна професійна правнича допомога: ознайомлення з матеріалами справи – 3000 гривень; визначення правової позиції клієнта у справі – 1000 гривень; надання первинної усної консультації клієнту після ознайомлення з матеріалами справи - 2000 гривень; підготовка (складання) в інтересах клієнта відзиву на позов – 8000 гривень; підготовка в інтересах клієнта клопотання про витребування доказів – 500 гривень; підготовка ( складання) в інтересах клієнта письмових додаткових пояснень - 1000 гривень; ознайомлення з письмовими додатковими поясненнями, поданими представником позивача – 1000 гривень; участь адвоката у судових засіданнях (три судові засідання) -3000 гривень (том 1 а. с. 96-98, 130-131, том 2 а. с. 53-55). 
Вказані вище докази у своїй сукупності та матеріали справи підтверджують факт надання адвокатом Піндуром М.М. правової допомоги відповідачу ОСОБА_1 за договором про надання правничої (правової) допомоги № 05/12/25-ц, укладеним 05 грудня 2025 року, в тому числі участь представника відповідача – адвоката Піндура М.М. в підготовчих засіданнях, які відбулися 29.01.2026, 16.02.2026, 13.03.2026 ( том 1 а.с. 132-137, 165-167, том 2 а.с. 28-37), в обсязі, визначеному в акті наданих послуг, який є додатком № 2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 05/12/25-ц від 05.12.2025, складеному 31.03.2026. Витрати відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу були фактичними і неминучими, оскільки відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу, а їх розмір обґрунтованим, тому доводи представника позивача – адвоката Журавльова С.Г. щодо безпідставності заявлених вимог відповідачем ОСОБА_1 про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу до уваги судом не приймаються.
За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з положень статті 141 ЦПК України, стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру відхилених позовних вимог, виходячи із наступного розрахунку: 10 822,15 гривень х 100 %: 28 596,97 гривень = 37,84 % (відсоток розміру задоволеного позову); 100 % - 37,84 % = 62,16 % відсоток розміру позову, у задоволенні якого відмовлено); 20 000 х 62,16 % :100 %= 12 432 гривні (сума витрат на професійну правничу допомогу, пропорційна відсотку позову, у задоволенні якого відмовлено).
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до платіжної інструкції № 3626 від 28.10.2025 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень (том 1 а. с. 2). Вказана сума судового збору була зарахована до спеціального фонду державного бюджету України (том 1 а. с. 1).
Згідно з пунктом 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 2 422,40 гривень х 37,84 % (відсоток розміру задоволеного позову):100 % = 916,64 гривень (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).
На підставі викладеного, керуючись статями 258-259, 263-265 ЦПК України, - 
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором № ТDB.2021.0003.11556 від 27 квітня 2021 року, в розмірі 10 822,15 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000 гривень, заборгованості за процентами в розмірі 822,15 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ЄВРОКРЕДИТ» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 916 гривень 64 копійки. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ЄВРОКРЕДИТ» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 238 гривень 08 копійок.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ЄВРОКРЕДИТ» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 432 гривні.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ЄВРОКРЕДИТ», код ЄДРПОУ: 40932411, місцезнаходження: місто Дніпро, провулок Ушинського, будинок 1, офіс 105.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_14 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду складено 07 квітня 2026 року.
Суддя  Н. Ф. Теремецька