Справа № 182/8064/25
Провадження № 2/0182/2502/2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем УКРАЇНИ

31.03.2026  м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Рунчевої О.В., розглянувши в м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, суд –
ВСТАНОВИВ:

15.12.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю.
Свої вимоги мотивує тим, що вона з 17.09.2008 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син – ОСОБА_3 . 30.10.2025 року шлюб між подружжям було розірвано на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Сторони проживають окремо, дитина залишились проживати разом з матір`ю. Судовим наказом від 24.02.2025 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі частини від його доходів щомісяця, починаючи з моменту подачі позову і до повноліття дитини. 
ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю підгрупи А по зору. Враховуючи відсутність зору у дитини, позивач змушена постійно опікуватись сином, приділяти йому весь свій час та, відповідно, не має можливості працювати. Дохід позивача складається лише із державної соціальної допомоги, інколи вона отримує фінансову допомогу для утримання дитини від благодійних фондів. Згідно плану реабілітаційних заходів ОСОБА_3 має проходити амбулаторне лікування двічі на рік, стаціонарне лікування раз на рік, регулярні профілактичні заходи 2 рази на рік, санаторно-курортне лікування та має бути забезпечений тростиною для незрячих.
Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, з моменту подачі позову і на весь час проживання з дитиною з інвалідністю.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2026 року відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.28-29). 
Позивачка належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на адресу, зазначену в позові. 
Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить поштовий конверт (а.с.31), який повернувся на адресу суду, як не вручений, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву на адресу суду не направив. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. 
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, оскільки відсутні заперечення позивача щодо заочного розгляду справи.
Розгляд справи проводився без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. 
Як встановлено судом, 17.09.2008 року позивач уклала шлюб з відповідачем (а.с.10). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син – ОСОБА_3 (а.с.11).
За рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.2025 року (справа №182/1037/25) шлюб між подружжям було розірвано, син залишився проживати з матір`ю та перебуває на її утриманні.
Судовим наказом від 24.02.2025 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі частини від його доходів щомісяця, але не мене 50% прожиткового віку для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову і до повноліття дитини (справа №182/1000/25).
ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю підгрупи А по зору, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.12).
Враховуючи відсутність зору у дитини, позивач змушена постійно опікуватись сином, приділяти йому весь свій час та, відповідно, не має можливості працювати.
Враховуючи відсутність зору у дитини, гострота правого ока 0 (нуль), відсутність ефекту від проведених консервативного та оперативного лікування, позивачу надано державну соціальну допомогу щодо дітей-інвалідів до 18 років. 
Як вбачається з Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_1 щомісяця отримує соціальні виплати від Управління соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації в розмірі 5 000,00 грн., соціальні виплати від УСП Нікопольської міської ради в сумі 8044,70 грн. та аліменти від відповідача, середньомісячна сума яких з березня по жовтень 2025 року включно склала 6 767,87 грн. (а.с.4).
Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в України», дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Питання встановлення дітям інвалідності, зокрема категорії "дитина-інвалід" або "дитина-інвалід підгрупи А" вирішується відповідно до Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 №917 (далі - Порядок).
Відповідно до п. 19 та п.21 Порядку дитині, якій встановлена інвалідність, залежно від міри втрати здоров`я та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді встановлюється категорія дитина з інвалідністю або дитина з інвалідністю підгрупи А. Підставою для встановлення дитині категорії дитина з інвалідністю є помірна та середня міра втрати здоров`я, залежність від стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду і здатність до самообслуговування. До числа дітей з помірною та середньою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму I та II ступеня їх вираження (незначні та помірні порушення) та обмеження життєдіяльності будь-якої категорії I ступеня її вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми). Підставою для встановлення дитині категорії дитина з інвалідністю підгрупи А є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю підгрупи А, а тому залежить від постійного догляду, потребує допомоги, оскільки не здатен до самообслуговування.
Сімейним Кодексом України визначені особливості надання утримання дружині, з якою проживає дитина з інвалідністю.
Відповідно до ч.1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.
Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у одного із подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю виникає право на утримання за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду і опікування нею, та наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу.
Матеріалами справи доведено факт проживання ОСОБА_4 разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).
Крім того судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює на ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» та має стабільний дохід. 
За таких обставин, оцінивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи стан здоров`я дитини, яка є інвалідом та вимагає постійного догляду з боку позивачки, у зв`язку з чим остання не має змоги працювати, суд вбачає законні підстави для задоволення позову, але не погоджується з обраним позивачкою розміром аліментів.
Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
З огляду на той факт, що з відповідача вже стягнуто аліменти на користь позивачки в розмірі частки від його доходів щомісяця на утримання сина, а також враховуючи факт отримання позивачкою соціальних виплат від держави, суд приходить до переконання про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки на її утримання аліментів в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.
Суд зазначає, що згідно положень ч.1, 3 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. на користь держави.
Керуючись ст.ст. 79,80,88 СК України, ст.ст. 12,13,18,75,76,81,141,263-265,430 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), як особи, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, починаючи з 15.12.2025 року і протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1 331,20 (одна тисяча триста тридцять одна грн. 20 коп.) на користь держави.
В іншому відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Суддя:	  	О.  В.  Рунчева