Справа № 930/1351/25
Провадження №2/930/142/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2026 року  м.Немирів 
Немирівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Войницької Т.Є.
за участі секретаря судового засідання Шелест Л.І.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
представника третьої особи Тригуба В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування при виконавчому комітеті Немирівської міської ради Вінницької області, про визначення місця проживання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування при виконавчому комітеті Немирівської міської ради Вінницької області, про визначення місця проживання дітей.
Позов обґрунтований тим, що на підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 03.11.2023 у справі № 930/2692/23 шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 розірваний.
За час перебування в шлюбі з позивач з відповідачем мають двох спільних дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач зазначає, що, на даний час вони з відповідачем проживають окремо, оскільки відповідач виїхала закордон 03.07.2023, що підтверджується копією закордонного паспорту.
ОСОБА_1 стверджує, що з липня місяця 2023 року зі ним за адресою: АДРЕСА_1 проживають їхні з відповідачем діти: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Між позивачем та відповідачем на даний час не досягнуто згоди з ким будуть проживати діти, однак з часу реєстрації розірвання шлюбу, як зазначає позивач, діти проживають зі ним, знаходяться на його утриманні, він забезпечує їх всім необхідними, а саме одягом, продуктами харчування, займається вихованням та розвитком дітей. Ним забезпечені всі умови для навчання, розвитку та дозвілля дітей. Діти відвідують школу, доглянуті, нормально розвиваються, виявляють прихильність до батька, який опікується ними: відводить та забирає з школи, опікується станом здоров`я дітей. Позивач має самостійний заробіток, який достатній для утримання дітей.
У вересні 2024 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області із заявою про вирішення спору стосовно визначення місця проживання їхніх з відповідачем дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після обстеження умов проживання, Служба у справах дітей Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області надала висновок, згідно якого вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з батьком, тобто з позивачем.
ОСОБА_1 стверджує, що відповідач порушує зазначене рішення Служби у справах дітей, погрожує забрати дітей, тобто не визнає права їхніх дітей і його права на спільне проживання, що вносить невизначеність у їхні відносини.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 13.06.2025 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 09.01.2026 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Нечепуренко Г.І. позов підтримали.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність, позов визнала частково, а саме в частині визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виїхав закордон. 
Представник третьої особи Тригуб В.С. не заперечував щодо задоволення позову.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши надані суду письмові докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.11.2007 року, який було розірвано рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 03.11.2023 року.
За час проживання сторін у шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 відповідно.
ОСОБА_1 на час розгляду справи виповнилось 18 років, у зв`язку із чим він став повнолітньою особою, тому суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині визначення його місця проживання з батьком.
Щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час є неповнолітнім, суд зазначає наступне.
Згідно витягу з реєстру територіальної громади №48 від 23.12.2024, ОСОБА_5 з 03.03.2010 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з реєстру територіальної громади №50 від 23.12.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням виконавчого комітету Немирівської міської ради №452 від 17.09.2024 визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 , так як батьки дітей розлучені та проживають окремо.
Відповідно до ч. 3ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч. 7ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Уст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5ст. 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1-3ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно з ч. 1ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
За ч.ч. 1, 2ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно з положеннями ч.2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Як встановлено судом, сину позивача та відповідача – ОСОБА_5 на момент звернення позивача до суду виповнилося 15 років. Згідно наданих суду пояснень, матір поїхала закордон в 2023 році, потім шлюб між ними був розірваний судом. Син ОСОБА_5 виявив бажання проживати з батьком. Ці ж обставини підтвердив в судому засіданні представник органу опіки та піклування.
Отже, самостійне обрання місця проживання ОСОБА_5 разом з батьком відповідає положенням ч. 3 ст. 160 СК України та не потребує його визначення за рішенням суду.
На підставі наведеного,та керуючись ст.ст.1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265,268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 157, 160, 161 СК суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування при виконавчому комітеті Немирівської міської ради Вінницької області, про визначення місця проживання дітей - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст рішення виготовлено 19.02.2026 року.

Суддя       Т. Є. Войницька