СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року м. Харків Справа № 922/4045/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.
розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17" (вх.№4036 від 10.04.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №922/4045/25
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17", м.Харків,
до Харківської міської ради, м.Харків,
про стягнення 119482,51 грн.,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2025 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Харківської міської ради 119 482,51 грн заборгованості зі сплати внесків за управління та утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової територій за період з лютого 2025 року по вересень 2025 року.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 у справі №922/4045/25 позов задоволено. Стягнуто з Харківської міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17" 119 482,51 грн заборгованості зі сплати внесків за управління та утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової територій за період з лютого 2025 року по вересень 2025 року та 2422,40 грн судового збору.
Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/4045/25 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17" (вх. № 30581/25 від 30.12.25) про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Харківської міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17" 7500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено. 
Харківська міська рада з рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 у справі № 922/4045/25 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/4045/25; прийняти нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку “Балакірєва 17” до Харківської міської ради про: стягнення заборгованості зі сплати внесків за управління та утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території у розмірі 119 482,51 грн; стягнення 2422,40 грн судового збору та стягнення 7500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; судові витрати покласти на позивача.
19.02.2026 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2038), в якому останній, зокрема, зазначив, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Балакірєва 17”, керуючись положеннями ст.ст. 165, 263 ГПК України, повідомляє суд про те, що ним у зв`язку з участю його у справі № 922/4045/25 (на стадії апеляційного перегляду) будуть понесені такі судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Керуючись ч. 8 ст. 129 ГПК України, позивач зазначив, що докази, які підтверджують фактичний розмір понесених ним судових витрат, зокрема, витрат, пов`язаних з правничою допомогою, будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення апеляційним судом рішення у справі. Поважність причин неподання таких доказів до закінчення судових дебатів обумовлюється складанням акту приймання наданих послуг після надання такої правової допомоги для визначення конкретного розміру гонорару. Відтак, остаточна сума витрат позивача на професійну правничу допомогу буде визначена з врахуванням фактичного обсягу наданих послуг протягом розгляду справи. Крім того, зазначив, що докази щодо розміру таких витрат вже частково подані до матеріалів справи (договір про надання правової допомоги від 18.04.2024 та додаткова угода № 06-07 від 07.06.2025 до нього).
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 у справі №922/4045/25 залишено без змін. Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/4045/25 залишено без змін.
10.04.2026 до суду через підсистему “Електронний суд” від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17" надійшла заява (вх.№4036 від 10.04.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №922/4045/25, в якій позивач просить ухвалити у справі №922/4045/25 додаткове судове рішення щодо розподілу судових витрат. Стягнути з Харківської міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17" 15 000,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи №922/4045/25 у Східному апеляційному господарському суді за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/4045/25.
Колегія суддів, розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17" (вх.№4036 від 10.04.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №922/4045/25, зазначає наступне.
У статті 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У частині 1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У пункті 1 ч.3 ст.123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване нормами статті 131-2 Конституції України, статті 16 ГПК, відповідними нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Виходячи із змісту положень ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
Виходячи із змісту ст.15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст.129 Господарського процесуального кодексу України).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст.221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 1-2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 цього Кодексу).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Як свідчать матеріали справи, позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№2038 від 19.02.2026), зокрема, зазначив, що Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку “Балакірєва 17” будуть понесені судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. 
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № б/н від 18.04.2024, ордер на надання правничої допомоги серія ВІ №1221192 від 28.05.2024, довіреність від 29.05.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №3247 від 14.01.2020 на ім`я Квартенко Олексія Романовича, додаткову угоду №06-07 від 07.06.2025, акт приймання-передачі наданих послуг від 10.04.2026 на суму 15000,00 грн.
Так, 18.04.2024 між адвокатом Квартенком Олексієм Романовичем та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17", клієнтом, було укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту щодо процедури стягнення заборгованості зі сплати внесків за управління та утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.
Відповідно до п.4.1 договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.
У п.4.2 договору встановлено, що сторони погодились, що вартість гонорару, за цим договором, в частині комплексу послуг з надання правової допомоги щодо процедури стягнення заборгованості зі сплати внесків за управління та утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової територій становитиме 20% (двадцяти відсотків) від суми заборгованості, яка підлягає стягненню в кожному конкретному випадку. 
За змістом п.7.1 договору договір набуває чинності з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.
07.06.2025 між сторонами укладено додаткову угоду № 06-07, за умовами якої (п.2.2 додаткової угоди) гонорар за здійснення представництва та захисту інтересів клієнта в господарському суді апеляційної інстанції складає 15000,00 грн.
Згідно з п.3 додаткової угоди сторони окремо наголошують, що розмір гонорару встановлений у пункті 2 (підпункти 2.1 – 2.3) цієї додаткової угоди, за згодою сторін, є таким, що встановлений у фіксованому розмірі.
У п.6 додаткової угоди зазначено, що сторони погодились, що акт приймання наданих послуг складається окремо за результатами здійснення адвокатом представництва і захисту інтересів клієнта на кожній стадії судового процесу з числа визначених підпунктах 2.1 - 2.3 цієї додаткової угоди № 11.
10.04.2026 між сторонами складено та підписано акт приймання наданих послуг, за змістом якого сторони підтвердили здійснення адвокатом комплексу дій з представництва та захисту інтересів клієнта в господарському суді апеляційної інстанції під час розгляду справи № 922/4045/25, та виконання з цією метою, зокрема, наступних робіт:
- вивчення апеляційної скарги;
-складання відзиву на апеляційну скаргу;
- аналіз релевантного законодавства, практики його застосування (у тому числі в динаміці);
- наданні роз`яснень клієнту стосовно змісту релевантних відповідному спору норм матеріального права, а також з приводу змісту та значення процесуальних дій учасників справи й розвитку процесу в цілому.
Сторони дійшли згоди щодо визначення остаточного розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги, вказаної у п.1 цього акту приймання наданих послуг в розмірі 15000,00 грн (п.3 акту).
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що застосовується як джерело права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах відомості щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру та погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 березня 2024 року у справі № 903/135/23(903/148/23)).
У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) (пункт 128) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Апеляційний суд зазначає, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
У даному випадку сторонами погоджено, що розмір гонорару є таким, що встановлений у фіксованому розмірі та складає 15000,00 грн.
Актом приймання-передачі наданих послуг від 10.04.2026, підписаного між сторонами, сторони дійшли згоди щодо визначення остаточного розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги у розмірі 15000,00 грн.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2021 у справі №910/7520/20).
До того ж у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц звернула увагу не те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Суд також звертає увагу на сталу і послідовну практику Верховного суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (правові висновки, викладені у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19; від 22.11.2019 у справі №910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 зі справи №925/1137/19).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року “Лавентс проти Латвії” (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах “Ніколова проти Болгарії” та “Єчюс проти Литви”, пункти 79 і 112 відповідно).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Від відповідача клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу не надходило.
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Дослідивши надані заявником докази та наведене у заяві обґрунтування, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не в повній мірі відповідає наведеним вище критеріям.
Так, колегія суддів, врахувавши рівень складності цієї справи, а також обсяг та обґрунтованість підготовленого та поданого до суду адвокатом відзиву, його значення для вирішення спору, дійшла висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу позивача не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (частина п`ята статті 129 ГПК України).
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17" на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною 5 статті 129 ГПК України, дослідивши докази, надані позивачем на підтвердження судових витрат у формі передбаченого договором про надання правової допомоги від 18.04.2024 фіксованого розміру гонорару адвоката, зважаючи на незначну складність справи, кількість підготовлених процесуальних документів (лише відзив на апеляційну скаргу), з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин даної справи, враховує те, що апеляційна скарга Харківської міської ради (вх.№ 102 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 у справі №922/4045/25 була розглянута у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17" (вх.№4036 від 10.04.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №922/4045/25, а саме шляхом стягнення з Харківської міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17" 7500,00 грн (50% від заявленої до стягнення суми) витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді апеляційної інстанції, а в решті вимог заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити.
Керуючись статтями 126, 129, 232, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17" (вх.№4036 від 10.04.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №922/4045/25 задовольнити частково.
2. Стягнути з Харківської міської ради (61003, м. Харків, пл. Конституції, 7, код ЄДРПОУ 04059243) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Балакірєва 17" (61003, м. Харків, вул. Балакірєва, 17, код ЄДРПОУ 43531764) 7500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.
3. В іншій частині заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено 24.04.2026

Головуючий суддя Я.О. Білоусова 

Суддя В.В. Лакіза 

Суддя Н.О. Мартюхіна